oldaláról már régen kiirtották volna, ha a galicziai Tátra- egyesület örizetök- 

 röl nem gondoskodott volna. * 



31. Myoxus quercinus L. (Eliomys nitela Wagn., kerti pele). Igen 

 ritka ; 24 év alatt csak két példányra tudtam e vidéken szert tenni. 



32. Myoxus dry as Schreb. (erdei pele). A Tálrában ezelőtt mintegy 20 

 évvel fedeztem fel. 1000 méteren felül soha sem találtam. Inkább kedveli 

 az elöhegyeket és erdöszéleket ; felkeresi a lakóházakat, mert rendkívül sze- 

 reti a különféle sajtot meg a tejet, a melybe rendesen bele is fúl; ilyen úton 

 került a legtöbb birtokomba. Fö eledelét, természetesen, magvak, rügyek, 

 bogyók képezik; éjjeli állat. Fészkét, mely mintegy gyermekfej nagyságú, 

 száraz füvekből készíti nem igen magasan s nem is igen elrejtve a fiatal fákon 

 és gyakran a málnabokron. Junius elején 4 fia van, melyek majdnem feketék 

 s igen lassan nőnek. — Téli álomba a szabadban október elején merül; még 

 pedig a száraz és nem igen kemény földbe bújik be mintegy 1 — IV2 méter 

 mélyre. Mikor hagyja el e téli szállását a szabadban, nem kutattam ki ; de a 

 fogságban tapasztaltam, hogy a fűtetlen szobában telelők, ha nem háborgatták 

 öke^, február végéig aludtak. Nekem majdminden évben voltak ilyen kispeléim, 

 melyek ki is teleltek a fogságban ; sőt egy izben egy nálam telelő párnak fiai 

 is voltak, melyeket fel is neveltek. Az őszkor fogott erdei pelék igen veszeke- 

 dők ; a nálam született fiatalok is csak addig maradtak együtt békességben, 

 míg kicsinyek voltak ; tavaszkor még a párokat is csak rövid ideig lehet 

 együtt tartani, különben összevissza harapdálják egymást. A kalitkában szí- 

 vesen megeszik a gyümölcsöt, de a tejet mindenek fölött szeretik. — Ha télen 

 meleg helyen tartja őket az ember, csak rossz idő beállta előtt alusznak ; ezt 

 különben nyáron is megteszik. A fogságban némelyik megszelídül, némelyik 

 azonban nem. A melyik a kalitkából kiszökött, az ágyban, vagy a fogason 

 függő ruha zsebében mindig biztosan meg lehetett találni. 



33. Myoxus glis L. (nagyalvó pele). Árva- Váralján, a várban minden 

 nyáron fognak egyet-kettőt ; ezen a környéken tehát nem hiányzik ; a magas 

 hegyeken azonban nem fordul elő. 



34. Myoxus avellanarius L. (mogyorós pele, tótul Mis cservena). Meg- 

 lehetősen közönséges és igen elterjedt ; egész 1500 méter magasságig előfor- 

 dul. Meg kell jegyeznem, hogy a magasabb vidékeken egy állandó fajválto- 

 zata fordul elő, melynek farkvége mintegy 5 mm-nyire fehér. — Ez is a föld 

 alatt telel. Egyet egy faiskola mellett május 1 -jén mintegy 0*5 méter mélyen 

 még álomban találtam. (Olyan hely volt ez, a hova nap nem sütött.) — 

 Fogságban könnyen megszehdül, de nehezen telel át. A fogságban született 

 fiatalokat az anyjok rendesen megeszi ; a férj és feleség sem él békességben. 



* Életmódjáról a fogságban érJekes megfigyeléseket közöl Geyer G. Gyula, 

 «Adalékok a havasi morga élettanához» czímű dolgozatában. (MagJ^ orsz. Kárpát- 

 egyesület évkönyve 1885. 163—182. 1.) 



