36 



nyerni, söt csellel is élt és akkor közeledett feléje ajánlatával, midőn az az 

 üveg falához szorulva tovább nem hátrálhatott. Ilyenkor a nőstény erejét 

 vette igénybe és lerázta magáról a tolakodót. Mindez talán fél óráig tartott 

 és még tovább engedtem volna ezen udvarlás folyását, ha nem féltem volna, 

 hogy a visszautasítást el nem fogadó hím végre mégis csak megtöri az ellen- 

 kező nőstény hajthatatlanságát és az ez alatt bekövetkező sötétségben (mert 

 késő délután volt már) nem figyelhettem volna meg kellő pontossággal a 

 párzás menetét. Azért segítségére mentem a hímnek, hogy így gyorsabban 

 juthasson sikerhez. A mint ismét felkereste a nőstényt, két kis fapálczával 

 letartottam azt úgy, hogy nem szaladhatott el. A hím, mintha csak megér- 

 tette volna szándékomat, rögtön kapott az alkalmon és felmászott elölről a 

 fogva tartott nőstény hátára. De azért most sem feledkezett meg á hím az 

 elövigyázatról. Mellső lábait most is csak oly magasra tartotta, de mivel a 

 leszorított nőstény saját lábait ily magasra emelni nem tudta, könnyen jutott 

 annak a hátára. Ha már a hátán van, a nőstény nem igen árthat neki, nem 

 csípheti meg. A hím mellső két lábával megfogta a nőstény potrohát, a többi 

 lábait pedig messze szótterjesztette ; tapogatóival játszott és érintgette, izgatta 

 a nőstényt. A hím fejtorja épen a nőstényén feküdt, de ellenkező irány felé 

 néztek. A nőstény egészen nyugodtan maradt, úgy látszik beletörődött sorsába, 

 már nem ellenkezett és így eleresztettem. 



Ezalatt elkészült a hím tapogatóival, rendbe hozta azokat egymáshoz 

 dörzsölve és a csápok között igazgatva rajtuk ; mindez alig tartott égy perczig. 

 Most nagy izgatottsággal mellső két lábaival forgatta a nőstény potrohát 

 úgy, hogy az egészen oldalra fordult és hasfelülete eszerint előre állott. Tapo- 

 gatója a hímnek csakúgy rezgett, egy-egy lába idegesen rángatódzott. A nős- 

 tény lábizei is itt-ott megrándultak és szívesen tűrte már a hímet, mely 

 tapogatóját most odaillesztette a zárra. 



Mindig a csónakíz belső felületével nyomta a zárhoz, és ha mindjárt el 

 nem találta a helyet, látszott, hogy húzza kissé lej ebb vagy feljebb. Nem 

 sokáig tartotta ott, egynehány másodperczig ; elhúzta és kiemelte. Most ismét 

 lábaival forgatta a nőstény potrohát (hosszasági tengelye körül) a ínásik 

 oldalra, miáltal hasfelülete a másik oldal felé nézett. Erre a másik tapogató- 

 jával kereste fel a zárt. Megjegyzem, hogy mindig az ellenfekvő tapogatót 

 használta a hím és pedig, ha a nösténypotroha jobbra volt fordítva a hím 

 bal tapogatójával nyúlt a zárhoz és viszont. Míg az egyik tapogató a záron 

 volt, addig kinyújtva tartotta a másikat, vagy rángatta. Éppen a zárhoz ért 

 mindig. 



A tapogatón nem tapasztalhattam semmi változást, a hólyag és a többi 

 részecskék nem voltak kibontva, hanem behúzva mint rendesen ; talán csak 

 a spermophorum és a kampó emelkedtek ki jobban, de ezt a tárgyak kicsiny- 

 ségénél fogva nem láthattam. 



Kezdetben minduntalan forgatta a hím a nőstény potrohát és változ- 



