37 



tattá tapogatóit. Egynehányszor úgy rémlett, mintha a nőstény hasát, zárját 

 kissé simogatná; máskor kissé megállt és csápjai közé fogta a kuclarczot 

 vallott tapogatót, ott javitgatva rajta, ismét alkalmazta. Újra a másik oldalra 

 fordult, megint vissza; így ment az tovább. Lassan-lassan mintegy kimerült; 

 ritkábban, hosszabban illesztgette a tapogatóját a zárra: utoljára már öt 

 percznél is tovább hagyta azon. Alább hagyott az izgatottság s a hím vára- 

 kozva még simogatta kissé a nőstényt, mely nyugodtan, megelégedetten tar- 

 totta potrohát. Egyszerre felpattanva leugrott a him és elszaladt. A nőstény 

 rövid ideig még megmaradt azon helyzetben, melyben épen volt, azután pedig 

 elballagott. 



Összesen lOO-szer fordította meg a nőstény potrohát a hím s felváltva 

 ug}'anannyiszor használta tapogatóit. Mindez egy óra és öt perez alatt ment 

 végbe. A nőstény azután legkevésbbé sem üldözte a hímet és a him sem volt 

 ijedős. 



Hogy mennyire elmerülnek ezen állatok párzás közben és mily kevéssé 

 törődnek ilyenkor azzal mi körülök történik, mutatja a következő eset. 

 Midőn még javában folyt a párzás, lassanként besötétedett és így nem figyel- 

 hettem meg kellően annak menetét ; kezdetben nem akartam lámpát gyúj- 

 tani, nehogy megzavarjam a pókokat. De azután kénytelen voltam mégis a 

 közvetlen az üveg mellett levő gázlámpát meggyújtani. Az erős fény egyene- 

 sen reájuk esett, azonban ez legkevésbbé sem zavarta őket, daczára annak, 

 hogy máskor ezen pókok a szokatlan világosságban mindig igen nyugtala- 

 nok. Az sem zavarta meg őket, ha egész közel hajoltam hozzájuk, vagy ha 

 az edényt, melyben voltak, megmozdítottam. 



Másnap ugyanazon uösténynyel akartam ismét összepárosítani a 

 himet ; a hím rögtön készséges volt, és éjDÚgy közeledett a nőstényhez mint 

 először. Ez azonban már semmi áron sem engedte volna meg ; azzal sem 

 értem czélt, hogy mint előtte való napon fapálczával letartottam a nőstényt ; 

 dühösen neki rontott a hímnek és méreggel utasította vissza, magasra fel- 

 állott, mellső lábait felemelte, csalijait szétterpesztette, melyeknek karomizén 

 apró méregcsepp látszott. És ha az ugrásra kész him meg nem fut, talán 

 életét veszti. Siettem is elválasztani a kettőt. Most ismét más nőstényt vet- 

 tem elő, melyet talán egy hónap óta fogva tartottam, és mely már azelőtt 

 párosodhatott, mert potroha már feldagadt a fejlődő petéktől. Ez is csak oly 

 dühösen rontott a megijedt hímre, mely többé nem is mert feléje közeledni. 

 Ismét kisebb nőstényt hoztam össze a hímmel, habár nagy kedve volt a 

 hímnek, mégsem sikerült a kísérlet. Ugylátszik a nőstények csak egyszer 

 párzanak, míg a hímek több nőstényt is meglátogatnak, mi annál valószínűbb, 

 mert a hímek arányosan igen kevesen vannak. 



Eddig a TracJiosa infernalix párzásának végbemenetele ismeretlen volt, 

 sőt az összes ezen családba tartozó pókok párzásáról és életmódjáról az ada- 

 tok hiányosak és hibásak. így azt állították ezen fajról, hogy a hímek beha- 



