116 



TöMÖsvÁRY Ö. leírásában a galeát lapítottnak mondja s ilyennek is 

 rajzolja (1. I. tábla, 5. ábra), míg ellenben én azt hengeresnek találtam, 

 (IV. tábla, 7. ábra.) 



Patria: Hungária, Déva 14 db, Sinnaikö 1 db. 613/14 — 15. 



b) A testen ritkán fogazott heskeny, siina és bunkós szőrök. 



3. Sp. CHERNES SCORPIOIDES Hermann. 

 IV. tábla, 8. ábra. 



Chernes scorpioides Hermann, Mém, apterol. pag. 116. — Koch L., Ueber- 

 sicbtl. Darst. d. europ. Cbernetiden, pag. 8. — Tömösváry, A magyar faima Álskor- 

 piói. L. c. p. 192. Tab. I. Fig. 1-3., 14. 



Chernes affinis Tömösváry, Adatok az Alskorpiók ismeretéhez, L. c. p. IS. 

 Tab. I. Fig. 10., 11. 



A Tömösváry 0. leírásának alapjául szolgáló példányok összehason- 

 lító vizsgálata arról győzött meg, hogy a TöMÖsvÁRY-íele Chernes scorpioides 

 és Chernes affinis azonos, a mire nézve különben nyomós bizonyítékot 

 nyújt a tapogatók s egyes izeiknek, valamint a galeának is teljes hasonlósága. 



Patria: Hungária, Déva 1 db 613/16, Corfu 10 db 811/7. 



4. Sp. CHERNES CYRNEUS L. K. 



var. hungaricus n. var. 



IV. tábla, 4., 6. ábra. 



Chernes cyrneus Tömösváry, A magyar fauna Alskorpiói L. c. p. 194. Tab. I. 

 Fig. 17—19. 



Fejtora majdnem oly hosszíí, mint a mily széles hátsó szegélyén ; 

 mellfelé keskenyedik s a homlokon kerekített. A barázdák élesek, az első 

 mellfelé gyengén ívelt, míg a második egyenes és sokkal közelebb van a 

 hátsó szegélyhez, mint az első barázdához. A fejtor különben gyengén 

 fénylő, finoman szemcsézett és bunkós szőrökkel fedett. (IV. tábla, 6. ábra.) 

 A csáprágók vaskosak s a galea áralakú, külső oldalán öt kis, hegyes nyul- 

 ványkával. (IV. tábla, 2. ábra.) A tapogatók coxája szemcsézett és fogazott 

 szőrökkel fedett; a trochanter valamivel hosszabb, mint a milyen széles, 

 végén felfujt és végső szegélye csipkézett ; a femur a vékony nyelecskéből 

 kiindulva hirtelen elszélesedik, belső szegélye első Vs-ában iveit, azontúl 

 vájt, hátsó szegétye ellenben egész hosszában gyengén ívelt; a tibia majd- 

 nem oly hosszú, mint a femur, de ennél szélesebb, belső oldala első felében 

 erősen ívelt, azontúl kissé vájt, külső oldala pedig egyenletesen és gyengén 

 ívelt ; az ollónyél majdnem kétszer szélesebb a tibiánál, külső oldala egye- 

 nes, a belső erősen kerekített ; az ollószárak majdnem kétszer rövidebbek a 

 nyélnél, a belső egyenes, míg a külső meglehetős feltűnően ívelt. A tapoga- 

 tók i — 5 ízének belső szegélyén szélesedett, külső szegélyén keskenyedett 



