140 



ezt a jelenséget, mely a keresztes-virágűak családjához közel rokon és a mely- 

 ről polyembryoniai észleleteket már Tulasnk tett. A Papaveraceœ magi-ügyek 

 behatóbb tanulmányozása s fejlődési körülményeiknek pontosabb vizsgálata 

 alkalmasint jobban fogja megvilágítani az itt rejlő viszonyokat. 



Fejlődéstani szempontból megkülönböztetendők tehát az iffazi, azaz 

 megtermékenyült petesejtekből keletkezett csirák (2., 3.) az adventiv úton 

 létrejöttéktől (1.). 



Egyes természetes családoknál kivételképen a rendes esettől eltérőleg, 

 így a Gycas-fé\ék és Coiiifera-cmiwrt, valamint az Aurantiaceae Asdejnadcae 

 egyes tagjainál igen gyakran nem egy, hanem ennél több, egészen tökélete- 

 sen kifejlődött és további fejlődésre képes csira van egy magl)an ; a több- 

 csirájúság ezeknél is kivételes, de azért többé-kevésbbé normális állapotnak 

 tekinthető. Megjegyzendő azonban, hogy az imént felemlített növénycsopor- 

 tok nem egyféle polyembryoniai típus szerint képezik a fölös számú csirákat. 

 Vannak még egy harmadik kategóriába tartozó virágos növények, t. i. olya- 

 nok, melyeknél a magban kifejlődésre jutott egynél több csira aránylag véve 

 ritkább s fejlődéstani szempontból tekintve tisztán abnormális, teratologiai 

 jelenség. Ebbe az utóbbi csoportba nagyrészt angiosperm növények tartoznak, 

 azoknak kizárásával, melj'eknól a többcsirájúság csaknem rendesen vagy leg- 

 alább a legtöbb esetben fordul elő, milyenek a narancs, Funkia, Nothoscor- 

 don, Coelebogyne stb. magvai. 



A többcsirájúság a többi angiosperm növénynél midazonáltal még sem 

 lép fel olyan ritkán, mint a hogy gondolnók, habár ezekkel szemben a Coni- 

 fera- csoportban uralkodóbb és állandóbb, sőt a gymnosperm növényekre egj'- 

 általában, könnyen belátható okoknál fogva igen jellemző, mondhatnám 

 tipikus is.* A következőkben csakis az angiosj^erm növényeknél előforduló 

 polyembryoniai esetekre szorítkozom. 



Eddigelé összesen 40 természetes családba és 03 nembe tartozó 77 

 növényfajnak és fajváltozatnak magvában ügyelték meg a többcsirájiiságot.** 

 Legismeretesebb ilj'enféle eset a narancsnak magvail)an észlelhető, melynél 

 a többcsirájúság aránylag igen gyakori ; rendszerint 3 — 4 csira van egy mag- 

 bau ; 1 00 földbe vetett narancsmag csírázás után a következő eredményt adta : 



- Sachs: Lehrb. der Botanik. 1874. S. .")12. 

 ''■"'■' A tényleges polyembryoniai észleletek száma a nemek és íajok ntán kitett 

 számoknál határozottan nagyobb, minthogy én csak azokat az eseteket vehettem e 

 helyen tekintetbe, a hol a szerzők az illető polyembryonikus növényt egyenesen meg 



