ból, illetőleg orvból iudult ki. A két csíra radiculái ellenben egészen szabadok, 

 önállók voltak és két ellenkező irányban voltak görbülve, A hypocotyl-kereszt- 

 metszetből látható volt, hogy az összenövésben a gyengefalú epidermis alatt 

 levő két subepidcrmoidál sejtréteg vett részt. Ezt a rendellenes képződést, a 

 midőn t. i. egy növény hasonló részei, vag}^ 

 két külön növényegyén (ebben az esetben /:iN 



^r- ^4-" 



két csira) nő egymáshoz, sy?iophtia vagy 

 adhäsio névvel jelölik a teratologiában. — 



^ ah 



A synophtia ebben az esetben is azon nyo- K.ttös paraai<s„mcsi,a t..nm'.s7.,.t.« .mu-y- 

 másnak a következménye, melynek a mag sáf.i,an. 



belsejeben lejlődő télben levő csirák ki voltak ^^^^^^ 7 uanián 

 téve ; ilyenkor az érintkező felületeken a h kiszabadítva, a 1:^. napon. 

 fiatal életképes plazmadús sejtekből a nyo- 

 más következtében egy őket összeforrasztó apróbb, de soksejtű szövet keletke- 

 zik, mely a nyomás fokához és irányához mérten igen különböző módon hdiet 

 kiképződve. Hasonló eseteket, a midőn két vagy több csíra nő egymáshoz, 

 a fagyöngynek polyembryonikus magvainál már néhányszor észleltek. 



De Candolle Alphons az Euphorhia helioscopia-n figyelt meg hasonló 

 eseteket s le is rajzolta azokat; * mind a négy, általa észlelt esetben két-két 

 csira nőtt össze egymással a szár hosszában, az összenövés lielyét barázda 

 jelöli meg ; két esetben az ikeregyéneknek megfelelő szíklevelek különböző 

 magasságban vannak, a többi két esetben ezek örvösen állók. Vájjon a gyö- 

 kerek szabadon voltak-e, mint az általam észlelt paradicsom-ikercsiránál, 

 avagy csúcsukig össze voltak-e nőve, arról sem a hiányos rajzok, sem a szöveg 

 nem adnak felvilágosítást. Masters a Crataegus oxyacantha magvál)an észlelt 

 ikercsirák között összenövést, hol a négy szikiével közül az egyik atrophiábau 

 szenvedett. Thwaites a Fuchsia coccinea ? és a F.fuhjens cf között történt 

 hybridatio folytán kapott magvak egyikében két összenőtt ikercsirát talált.** 



Ezen összenőtt paradicsom-ikercsirát összehasonlítottam ugyanoly idős 

 normális természetű jjaradicsom-csirákkal s úgy találtam, hogy az ikercsirák 

 egyenként tekintve valamivel kisebbek voltak a rendes csiráknál. 



2. A többcsirájúságnak második esetét a, hiczernánál (Medicago sativa L.) 

 észleltem. Egyszerre 200, csiráztatásnak indított mag között egy a 4. napon 

 a felrepedt magburkon keresztül két radikulát hajtott, a rá következő napon 

 pedig a két szabad csira a magburokból teljesen előbújt s tőle elvált. A két 

 ikercsira alakban és nagyságban egyenlőképen volt kifejlődve, csupán a szík- 

 levelek egyike volt felényi a többi háromnak nagyságához képest (atrophia), 

 a mi a kölcsönös, egymásra gyakorolt nyomásban, esetleg a tápláló anyag 

 aránytalan elosztásában, hiányos felvételében leli magyarázatát. A két iker- 



* üvjíauographie d. Gewächse, á. Bd., p. "249, Tat', ôi, i\vr. |,/. //, ,-. il. 

 =-•'■ Auual. Mag. Nat. Hist. März 1848. 



