40 



Ab E. luriuicrd, Fieb., cui at'ünis videtur, pronoto pone foveas coUares 

 band piloso et ciliato, bemelytris siibtiHssime pmictulatis tibiisque anticis 

 baud sulcatis certe divergit. Ab E. sinica, Stal. statura majore, femoiibus 

 fiisco-Hneatis feiuoribusque posticis subtiis prope basiii band dentatis distincta. 



A LEMBERGI EGYETEM HERBÁRIUMÁBAN LEVŐ 

 SCHUR-FÉLE ERDÉLYI SZEGFÜVEKRŐL. 



(Diauthi Huiigaiici [Traussilvauiei| Scluxriani, iu lierbario uuiversitatis Leopolitana; 



asaervati.) 



Dr. BoRBÁs ViNczÉ-töl Budapesten, 



A ScHUR-megnevezte erdélyi szegfüvek közül egyik-másik már régebben 

 ismeretes, A lembergi egyetem gyűjteményében levőket előttem Blocki 

 Broniszláv vizsgálta, de mindegyiket nem magyarázza. Sőt az az eredmény, 

 melyet az «Oesterreicbische Botanische Zeitschrift» -ben (1881. p, 149 — 150) 

 a Schur-féle szegfüvekről olvasunk, megnyugtató nem lehet, mert hogy 

 pl, az erdélyi D. brachijanthus Schur (non Boiss,) D. Garthusiaiionim. X 

 alpinus lenne, geographiai lehetetlenség, mivel e gondolt szülők egyike sem 

 terem Erdélyben; hogy továbbá a .D. Henteri Hevff. D. petraeus X Car- 

 thusianonim, vagy D. deltoides X Garthusianorum lenne, először kétes, 

 másodszor pedig hihetetlen. Schur némely szegfüvének helyes megfejtése 

 tehát még máig se múlta idejét. Hogy én idáig késtem vele, legfőbb oka az, 

 hogy gróf zu SoLMS-LAUP.ACH,volt göttingai egyetemi tanár szívességéből Grise- 

 BACH szegfüvei is nálam voltak s vizsgálataimnak eredményeit ezzel együtt 

 akartam közleni. Grisebach gyűjteményéből merítem a D. Henteri magya- 

 rázatát. Az Erdélyből jelzett szegfüvek némelyikét az eredeti termőhelyen 

 magam is gyűjtöttem, mint a /). CaiilmMaiiorum var. teniatust, a i). temii- 

 folinst meg a D. callizoniist. 



Schür szegfüvei, melynek vizsgálatát Ciesielski, lembergi tanár szíves- 

 ségének köszönöm, ugyan arról győztek meg, a mit a Természetrajzi Füzetek- 

 nek IX. évfolyamában, a 272 — 273., meg a 309 — 310. lapon elmondottam. 

 Hogy a növény a leíráskor Schur szeme előtt nehezen feküdt, bizonysága a 

 1). caesius a) parviflorus. Erről az állítólag kisvirágú « fajtáról» Schur az 

 Enumeratio 97. 1. azt állítja, hogy virágai nagyobbak, «floribus maioribus» ; 

 azután meg azt mondja «squamis longius acuminatis, calycem subsequan- 

 tibus», — pedig ezek a pikkelyek a D. caesius- éinál nem. hosszabb hegyűek, 

 ezeitöl nem különböznek. Vagy a D. trifcisciculatus (96. 1.) leírásában a 



