158 



morú» jelzés egészen ráillik; azután meglett levelei, melyek többnyire 

 lekopaszodnak vagy legfeljebb igen gyér szörűek, s hozzá majd kétszer oly 

 hosszúak, mint a S. alba-éi és megnyúlt csúcsukon igen ki vannak hegyezve ; 

 továbbá vékonyabb s kevésbbé szöszös barkái, a melyeknek barkapikkelyei 

 lándzsásak és hegyes csúcsnak, holott a S. alba enemti pikkelyei visszásán 

 tojásdadok és csúcsuk táján kerekítettek, 



2. Salix blanda Anderson. [S. babylonica X fragilis Clemenc. hb. apud 

 Nymán consp. 664.] 



Habeo eam a cl. Julio Kömer ad Coronam lectam. sed certe aliis 

 etiam locis in Hungária colitur. 



Példányomat Kömer Gyula tanár gyüjté Brassónál, de bizonyos, hogy 

 a «szomorú» Fűzek e faja is több helyen terem hazánkban. 



3. Salix oligotricha (Babylonica X excelsior) Simk. 



Proxima S. blandae Ands. et S. Bahylonicae L. quibus congruit ramulis 

 pendulis tenuibus et foliis adultis utrinque glabris viridibusque ; sed distiji- 

 quitur ab utrisque innova tionibus, necnon petiolis et marginibus foliorum 

 juvenilium pilosis. A Salice Babylonica differt etiam squamis amentorum 

 dimidio fere brcvioribus, et subito acutiusculis. Masculina etiam apud nos 

 occurit. Legi in gestationibus Aradinis. 



Arad városának ültetvényeiben ez is «Szomorú Fűz» név alatt szerepel. 

 Igen hasonló a S. hlancla Ands. és S. Babylonica L. fajokhoz, mert galyai 

 vékonyak és lecsüngök, meglett levelei pedig mindkét lapjukon meztelenek 

 és zöldek; de különbözik mind a kettőtől abban, hogy hajtásai, továbbá 

 levélnyelei és fiatalabb leveleinek élei szőrösek. A S. Babylonica- tói továbbá 

 majdnem csak félakkora és hirtelen hegyesedő barkapikkelyei is kiválóan 

 különböztetik. Ebből is vannak himfák nálunk. 



4. Salix erythroclados (alba X triandra) Simk. — [S. triandra X alba 



WiMM. FI. V. SCHLES. p. 208. J 



Stirps hœc hybrida, in salicetis etiam ad oppidum Arad frequens ab 

 omnibus fere Auetoribus pro S. undidata Ehrh. Beitr. VI. (1 701 ) p. 101 aesti- 

 matur; sed quod Ehrhartius stirpem suam ((foliis lineari-lanceolatis undii- 

 latis etc.» dignoscit, nostrae verum folia nee undulata, nee lineori-lanceolata 

 sint, sed elliptico-lanceolata : nullo potest modo S. undulata Ehrh. esse. 



Ezen Arad füzeseiben is gyakori korcsfajt, majdnem valamennyi 

 Auctor S. undulata EuRH.-nak tartja ; minthogy azonban Ehrhart az ő 

 fajának leveleit szálas-lándzsásaknak és bodros- élűeknek írja le, holott a mi 

 S. alba X triandránk levelei kerülékes lándzsásak és cseppet sem bodrosak : 

 ezért az semmi szín alatt sem lehet az Ehrhart S. undulatája. 



5. Salix subcapraea Anderson in D. C. prodr. XVI. b) (1868) p. 219. — 

 I^S. capreaeformis Wimmbr et Krause coli. sal. europ. (1858) Nr. 195.] 



Legi in Transsilvania, secus fluvium Sztrigy inter pagos Váralja et 

 Csopéa. 



