16') 



«zélés körben ismeretes, minthogy a kertészek ezt szaporitási műveleteik 

 közben fel is szokták használni, midőn pl. Begonia levelekből vagy ezeknek 

 szétmetélt darabkáiból száras-leveles növényeket nevelnek. Általában, leg- 

 könnyebben sikerül a gyökerek fejlesztése, nehezebben a levélrügyeké ; levél- 

 lemezeket vagy nyeleket csaknem a legtöbb növényből gyökereztetni, az ad- 

 ventiv szervek képződésére irányított kísérleteim közben rendszerint nagyon 

 könnyen sikerült. A kísérleteket kétféle módon eszközöltem : az egyik mód 

 szerint a levelek megfelelő részeit egyenletesen nedves homokba dugtam s 

 üvegharanggal leborítottam : a másik mód szerint az illető növényrészeket 

 víz- kultúrában vagy üvegharang alatt felfüggesztve vízgőzben gyökereztettem. 

 A gyökérkéj)ződés a különböző fajok, valamint ugyanazon fajnak a korhoz 

 képest különböző nagysága levelei szerint, más-más időközökben és külön- 

 böző fejlődési fokban mutatkozott, sőt egyes, bár ritkább esetekben teljesen 

 fel is mondta a szolgálatot. Eddigi tapasztalataim alapján állíthatom, hogy 

 mennél fiatalabbak és fejletlenebbek voltak a kísérletezéshez használt levelek, 

 annál rövidebb idő múlva s annál gyorsabban, erélyesebben következett be 

 a gyökérképződés, holott a fejlettebb vagy már egészen kiképződött idős le- 

 velek szembeötlő ellentétet képeztek e tekintetben amazokkal szemben : ké- 

 sőbben állott be náluk a gyökérképződés s csak lassan haladt előre. Nedvdús, 

 vastag levelek előnyösebb kísérleti anyagokul bizonyultak a vékony, hártyás 

 leveleknél ; e különbség észrevehetőbben mutatkozott a víz-kulturákon, mint 

 a harang alatt nedves homokon vagy vízgőzben. Ez utóbbi általános tapasz- 

 talat csak, mert a kísérletezésre számos esetben használt nedvdúsabb Rui- 

 7iMs-szíklevelek és különféle Phaseolns fajok (leginkább Ph. vulgaris és mul- 

 tiflorus) vékonyabb primordial- és hármasán összetett levelei és levélkéi 

 egyszerre s lehetőleg teljesen ugyanazon körülmények közt vétetvén kísérle- 

 tezés alá, ez utóbbiak mégis 10 — 15 nappal előbb gyökeredzettek, mint a 

 húsosabb Ricinus-levelek. A levélnyelekből előbb, a levéllemezböl sokkal 

 később indult meg a gyökérképződés. A Begoniák általában, de egyes kerti 

 fajok levelei, mint a kísérletekre használt Beíjonia Rex Pntz var. I B. 

 Vcitchii Hook., Mastees adatai szerint pedig a B. gemmipara Hook, kivá- 

 lóan hajlandók aránylag rövid idő alatt nemcsak gyökér, hanem egész fiók- 

 növénj'ek képzésére ; legkiválóbb e tekintetben a Begonia phgllomaniaca 

 Mart. A Begoniáknál ezen újdonképzödések az ei)ídermíssejtekből veszik 

 eredetöket, az által, hogy ezen sejtek többszörösen oszlanak, melynek ered- 

 ménye végre egy merystem-szövetből álló emergenczia keletkezése, melyen 

 a fejlődés további folyamán a tengely és levélképletek fejlődnek ki. Hasonló 

 száras-leveles-gyökeres fióknövények rendellenes keletkezését észlelték az 

 Episcia bicolor sérült levelein.* Több erre vonatkozó abnormáh s esetre nézve 

 V. ö. a Masters-D AMMER : Teratologia 197. lapját. A kertészetben a Peperomia- 



'■'•'■ Booth, Gard. Chronicle 1. Jan. 1853. p. 4. 



