167 



áll, hogy e Phaseolus-faj föld alatt maradó * szíkleveleinek egyike a húsos, 

 tagolatlan vaskos képlet csúcsán sarjadzást (i^rolificatio) mutatott. 



Ez az egyik sziklevél hegyétől, illetőleg az insertio helyével ellentétes 

 végétől kezdve hosszaságának mintegy közepéig ketté van hasadva s egy fel- 

 felé emelkedő és egy második, ellenkező irányban lefelé görbülő sarjat haj- 

 tott, melyek mindegyike csúcsán levélrügyben végződik. A felső sarj a 

 föld fölött már több mint IV2 cm.-nyire emelkedhetett ki, de ekkor még 

 nem sejtve ezen rendellenességet, a sziklevelek meglehetősen gyakori hónalji 

 alvó vagy pótlórügyelvböl ** eredő hajtásnak tartottam. Csak midőn e növény 

 a kisérletemhez megkivántató kort elérte (10 nap a mag elvetése idejétől 

 számítva) s a csiranövényt a földből kiszedtem, vettem észre az érdekes ano- 

 máliát. A rendellenes szíklevélnek mindkét sarja ekkor már meglehetősen 

 ki volt fejlődve, mindegyik egy-egy levélrügyben végződött, melyeket pre- 

 paráló mikroszkóp alatt szétbontva, arról győződtem meg, hogy a rügyben 

 levő csökevényes levelek a bab jellemző, hármasán összetett leveleivel tel- 

 jesen megegyező alkotásúak voltak. A felfelé irányzott sarj tenyészőkupja 

 alatt még egy kisebb levélrügyet találtam, melyből ág fejlődhetett volna. 

 A földfeletti sarj tengelyének csúcsán kipraeparált tenyészőkúp egészen olyan 

 alkotású volt, mint a minőt a bab normális szárcsúcsán találtam. Eme sarj 

 a szikiével tömegével való összefüggése helyén térdalakúan vau meggörbülve 

 és ugyanezen részén gyenge fokban elszalagosodás (fasciatio) nyomait is mu- 

 tatja. Innét kezdve növekedési iránya egyenesen felfelé tart s párhuzamosan 

 halad a csíra-növény tulajdonképi főtengelyével ; közepe táján lándzsás s nye- 

 letlen pikkelyszerü levél látható, mely alakjánál és nagyságánál fogva ugyan- 

 ezen növényen megvizsgált primordial-leveleknek a j^álháihoz hasonlít, de 

 ezekkel azért semmiféle összefüggésbe nem hozható. Ezen pikkelynek hónal- 

 jában parányi i^ótlórügyet találtam. 



Az alsó, föld alatt maradt sarj a hosszában meghasadt szikiével alsó 

 részéből vette eredetét és befelé, azaz a növény főtengelyének hypocotyl szár- 

 része felé görbült s némi csavarulatot mutatott. Színe sárgásbara volt, s a 

 szikiével hosszirányában haladó erős barázdát viselt. A felső sarj ellenben az 

 a-val jelzett helytől kezdve felfelé üde zöld színű, csak az alján halavány 

 sárgászöld, miként ez a fénytől elzártan fejlődő (chlorotikus) növényrészekre 

 jellemző. A két sarj közös kiinduló helje, a széthasadás irányában nézve 

 barna színű s ezen szövetrészleten erős feszülésnek a nyomait vehetni észre, 



* A Pliaseohis vulgaris sziklevelei tudvalevőleg a megnyúlt üypoeotyl szárral 

 együtt a föld fölé emelkednek. 



•-;:■;: Különbséget kell tennünk az alvó és járulékos rügyek közt ; mert míg ama- 

 zok normális és meghatározott helyeken keletkező, többnyire levél-hóualji rügyek, me- 

 lyek csak kivételes esetekben, pl. csonkítások után fakadnak ki, addig a járulékos rügyek 

 szabálytalanul, a növény öregebb részein is, pl. öreg fák törzsén keletkeznek s rendes 

 körülmények között is keletkeznek és tovább fejlődnek. 



