169 



A 3. ábra nem mutatja a szíklevélnek mostan vázolt szerkezetét, ha- 

 nem a Phaseolus- szár belső szöveti szerkezetét árulja el; a fasciatio követ- 

 keztében a keresztmetszet nem kerek, hanem inkább elliptikus, két oldalán 

 pedig horpadt. A nyalábhengerszövet az átmetszetben nem képez önmagába 

 visszatérő görbe vonalat, nyaláb-gytirüt. hanem a metszet szélesebb oldalán 

 meg van szakadva s ezen helyen élénken elárulja azt, hogy valószinüleg szö- 

 vetfesztilés okozta megrepedés, kettéválása az abnormális keletkezésű szárnak 

 idézte elő a két sarj képződését. A vizsgálat anyagát képező növény fiatal 

 koránál fogva a keresztmetszetben látható szövetelemek még kevéssé diffe- 

 rencziálódtak : a cambium még egyáltalában nem működött erélyesebben s 

 nem is volt tisztán látható, némileg erőteljesebb kifejlődést csak a vastagfalú 

 háncssejteken lehetett észlelni. A parenchymában csak itt-ott elszórva talál- 

 tam kevés keményitőt. Egy részről a fiatal kor, más részről pedig és főképen 

 a zavarólag ható fasciatio folytán nem állapíthattam meg határozottsággal a 

 főedénynyalábokra jellemző kifejlődési helyzetet, melynek felismerése által 

 a babnövény hypo- ésepieotyl szárrészei egymástól jól megkülönböztethe- 

 tők. Különben azt hiszem, hogy eme abnormális sarjak eredetük, keletkezé- 

 sük folytán, vagy egyáltalában nem mutatják ezen törvényszerűséget, vagy 

 ha volna, akkor inkább az epicotyl szárrészszel egyeznének meg. 



A Phaseolus-fajok hypocotyl szárrészében a legtöbb esetben négy elsőd- 

 leges edénynyalábpár van, de nagyon sokszor ezek között még gyengébb ki- 

 fejlődésű közbülső közös nyalábokat is találtam, melyek a szíklevelekbe 

 szoktak belépni. Számuk es helyzetök, nemkülönben kifejlődésük fokában 

 nem ismerhető fel határozott törvényszerűség. A hypocotyl szárnak lényeges 

 Charaktere, hogy a föedenynyalábok tangentiális irányban fejlődnek ki,* mely 

 szabály azonban az említett közbülső nyalábokra már nem alkalmazható, a 

 mennyiben ezeknél épúgy mint a szíklevelek fölé eső szárrészben a nyalábok 

 szigorúan centrifugális irányban képződnek ki** ; az epicotyl szárrészben a 

 levélnyom-nyalábok a bélszövetbe nyomulnak és ezek is centrifugahs irány- 

 ban képződnek ki. 



Az összehasonlító vizsgálatok alapján tehát nézetem szerint a tényállás 

 az, hogy a szóban forgó két leveles sarj nem lehet szíklevélhónalji rügyképző- 

 dés, hanem hogy magából az egyik szíklevélből (illetőleg substitutio útján ennek 

 helyén) még embryonális állapotban fejlődött ki a két sarj. Nem felelne meg 

 az észlelt tényállásnak az a felfogás, hogy a különben egészen normális szik- 

 levél csúcsán állott be az adventiv rügyképződés eme sajátszerű esete, hanem a 

 szöveti szerkezetből ítélve, magában a szikiével szövetében kellett még embryo- 

 nális korban oly mélyre ható szöveti kiválásnak létesülni, melynek ered- 



* A. DoDEL : Der Uebergang des Dicotyleclonstengels in ilie Pfalilwnr/.el. Jahrb. 

 f. wiss. Botanik VIII. Band. S. 155. 

 *■■■ A. DoDEL, 1. c. Fig. 7. 10. 



