177 



Kerner ismeretesen az Osztrák-Magyar Monarchia növényvilágát 

 mediterrán, pontusi, haltviellélci és alpesi flóraterületekre osztja, a Balt-md- 

 léki flóraterületben pedig ismét hat külön kisebb flóravidéket különböz- 

 tet meg. 



Az egyik flóravidék a Vágvölgyétöl Bukovináig terjed; ez a, kárpáti 

 'flóravidék, a melybe a gömöri terület is egészen beleesik, délfelöl a medi- 

 terrán flóra határáig érve. 



Ugyancsak a Balti flóraterület egy másik darabja az Alpesek tövében 

 s innen a kelet felé tartó magasabb hegylánczokou van; ez a ha vasal ji vagij 

 nóri (subalpin) ßora-videk. Vasmegyének legnagyobb része a baltmelléki 

 flóraterületnek ebbe a vidékébe esik, a mely dél felöl szintén a mediterrán 

 flóra határáig, éjszak felöl pedig a Dunáig ér. Csupán a megyének kisebb es 

 délkeleti részen feltűnőbb a pontusi flóra befolyása. 



Vasmegyének tehát ez utóbbi csekély területén kívül, a hol is a pontusi 

 flórának pannóniai flóravidéke * a Eozália hegységet éjszakról megkerülő 

 Balt-melléki flóra nóri flóravidékével találkozik, — mint a balti flóraterület 

 egyik tagjának, a Rima, Sajó és a Vapenicza-Királyhegy-csoport határolta 

 területtel való analógiája világos, amely mellett az előbbiekben közölt egybe- 

 állítások is bizonyítanak, jólehet a balti flóra Vörös jecjenye-fenyö (Abies 

 excelsa) öve területünk éjszaki felére nézve jellemző. Mert míg ez utóbbinak 

 sok oly növénye (Atragene alpina, Pulsatilla alba, Kanunculus platanifolius, 

 Caltha alpestríp. Delphinium elatum, Aconitumok, Thymus Carpaticus, 

 Calamíntha alpina, Stachys alpina stb.) van, mely az alpesi flóra u. n. 

 kárpáti sziljetcsoportjainak charakternövénye, addig Vasmegyének sajá- 

 tos (természetesen mindig Gömörrel szemben) növényei között mind- 

 ezeket hiába keressük, bár a különben is más növénycsaládokból származó 

 u. n. havasalj i elemek (plantie subalpine) ott is megvannak; de ezek az 

 Alpok hatásától függő és a gömöri hegyekhez képest jóval alacsonyabb 

 magasságú tetőin sohasem jutnak oly önállóságra, a mint azt épen Gömörre 

 nézve jellemzően tapasztalhatjuk. 



A föntebbi egybeállítások 3-ik csoportjában feltüntetett, a balti flórára 

 nézve közös elemeken kívül, a kárpáti és a nóri vidék növényeiben nyilat- 

 kozó különbség a legélesebb, így a többi között épen a Boglárka-félék s az 

 Ajakosak tartoznak azon uövénycsaládok közé, melyeknek néhány növénye 

 Vasmegyére (Mentha Kuncii, M. Szencyana, M. Hollósyaua, Origanum vul- 

 gare var. chlorophyllum, Thymusok, Galeopsis Frehi. G. pubeseens var. setu- 

 losa, G. flavescens, Stachys silvatica var. pycnotrieha, Thalictrum htorale, 

 Th. subsphwrocarpum. Ranunculus Frieseanus var. napelloides, Caltha 

 rostrata etc.) tehát a nóri flórára nézve is jobbadán jellemzők. 



Ellenben a kárpáti flóravidék gömöri tagjára nézve a Ranunculus 



=■■ Borbás (Vas FI. 60. 1.) szeriut helyesebben halkáni vatjij i/ia</;iar rióravidéh: 



