183 



Megjegyzés : Eiwithis hyemalis Salkhmj Gömörben spontan nem nő ; 



Reuss [Kvetn. Slov. 1. c. p. 13.j és Szontagh [Eeuss iitán !] ezen 



adata hibás észlelésen alapul. (Neilr. Aufz. p. 242.) 



2S. Helleborus viridis L. — nima-Bvézó, apr. 8. 1863 [herb. Fábr. !] ; 



Klenócz, 16. apr. 186S [herb. Fábr. !1 ; Pelsöcz 20. apr. 1851 [herb. 



Fábr. !] ; Kraszna-Horka- Váralj a [Fábr.J. 



Megjegyzés: Hazslinszky [Magyarhon edény. növ. k. könyve 1S72. 

 pag. 156.] szerint «feljegyzett leihelyei kétesek. Egy példányt -- 

 úgymond — kapott Fabry tanár Gömörből, de egy másodikra még 

 nem tudott szert tenni. » Én több példányt láttam Fabry tanár her- 

 báriumában, a melyek a ÏÏ. dumetorum W. K.-tól jóval nagyobb 

 virágaik által eltérők és így egyéb gyenge bélyegeik mellett is a 

 H. viridis L.-hez tartoznak. Az erezetben levő különbséget biztosan 

 megállapítani már nem lehet, miután a példányok sajtolva és szárítva 



lettek. 

 H. viridis Klenócz, Rima-Bvézó és Pelsőcz vidékén bizonyosan előfor- 

 dul/ de spontan — Fabry tanár szóbeh közlése szerint — egész 

 biztossággal csak Pelsőcz környékén. 

 A Magyar Nemzeti Múzeum növénygyűjteményében — H. viridis cult. 

 V. qu. sp. kívül — nincs az országból képviselve és így RocHEL-nek 

 ama véleménye, hogy a Kárpátok völgyeiben aligha spontan, hanem 

 a paraszt kertekben cultivait [és ebből kifolyóan elvadult] gyógy- 

 növény gyanánt fordul elő, — nagyon valószínű. Neilreich is " 

 csak fentai-tással közli a zólyomi [Hermanecz] ' és a mármarosi tei-mő- 

 helyeket, a melyekre Schiffner a Helleborusokról legújabban írott 

 xMonographiájában mint positiv adatokra hivatkozik.* hozzájok véve 

 még a'^Beszkideket. A Helleborusok tanulmányozása közben Schiff- 

 ner" a Múzeum Helleborusait is átvizsgálta és így még az sem való- 

 színű, hogv Magvarország é.— ék. felföldjét az ott talált adatok nyo- 

 mán vette volna fel a H. viridis L. typ. földrajzi elterjedésének 

 körébe. Hogv milyen alapon törli a ?-jelt Neilreich id. adatai mellől 

 és veszi fel még ezeken kívül a Beszkideket is, — erre vonatkozóan 

 felvilágosítást a földrajzi elterjedési viszonyok taglalásában külön- 

 ben is fogyatékos Monographiában hiába keresünk. 

 Általában véve a H. viridis elterjedésének zónájába az é.— ék. magyar 

 felföld is beleesnék és így lehet, hogy Schiffner állítása a további 

 vizsgálatok folyamán utólag bebizonyul. 



1 A két előbbi helyről magam is élő példányokat láttam! 



- Aufz. p. 242. 



=» Ez év (1889) folyamán [jul. 10-12] Zólyommegyébeu, nevezetesen a hermanec/i 

 [Hermánd] völgyben is\-olt alkalmam botanizálni, de a H. vmdis előfordulását nem 



«onstatáJhattam. t i i vt mőqq^ 



* Dr. V. Schiffnek «Die Gattung Helleborus», ENGLEBsBotan. Jahrb. XI. (l«sy) 



Bd. II. p. 116—118. 



