189 



Feltevésem, hogy a szóban forgó Menthák vegetativ szerveiben quali- 

 tativ eltérések helyett inkább quantitativ különbségek lesznek megalapít- 

 hatok, — górcsövi vizsgálataim közben helyesnek bizonyult. A két Mentha 

 vegetativ szerveinek szöveti structurája semmi olyan qualitativ szerkezet- 

 beli sajátságot nem tüntet elö, a melynek alapján a kettő egymástól ana- 

 tómiai tekintetben is elválasztandó volna. 



A szár gömbölyded sejtekből álló epidermisének euticulája felületén jel- 

 lemzően bibircses [1. d. ábraj és különösen az epidermis- sejtekből fejlődő tri- 

 ehom-képletek SiOr^^ incrustait falainak alkata e tekintetben feltűnő. A fej- 

 lődés kezdetén levő trichom stereometriai alakja ugyanis a szamócza álgyü- 

 mölcséhez teljesen hasonló, az álgyümölcsön levő terméskék képviselvén a fej- 

 lődő trichomképlet falának sajátszerű kiemelkedéseit [1. e. ábra . Ezt az alkat- 

 beli sajátságot úgy a levelek, mint a szár epidermoidalis képletei kivétel nélkül 

 még akkor is megtartják, midőn az eleinte egyetlen gömbölyded sejtből álló 

 trichomképletek [1. d., e. ábraJ a fejlődés előrehaladásával radialis irányban 

 megnyúlnak, majd keresztfalak képeztetésével több-több sejtre oszlanak és 

 végül megnyúlt négyszögletes (optikai átmetszetben véve) sejtekből álló egy- 

 szerű sejtfonalakat [1. f., g. ábra] vagy pedig a végső sejt lateralis oszlásai kö- 

 vetkeztében egy pontból elágazó csillagos serte-szőröket képeznek [1. h. ábraj. 



Az elörejelzett quantitativ különbség a M. parietariíefolia és a M. tenui- 

 folia között egyedül a serte-szőrök kifejlődésének számarányában nyilvánul ; az 

 előbbinél csak a szár csomóin lépnek fel nagyobb számmal, míg a szár tag,] ai 

 csaknem kopaszak ; ellenben a M, tenuifolia szárcsomóin kívül a szártagok 

 8 különösen ezeknek élei jól kifejlődött sertéktöl borzasak. 



M. parietarisefolia, valamint a M. tenuifolia szárának négy éle közvet- 

 len a felső bőrszövet alatt collenchymából áll íl. í. ábraj és ott, a hol a szárnak 

 két-két él közé eső barázdája van, tömegében rendszerint egj'szerre megcsap- 

 pan és majd egy, hol két sejtsorból áll. A collenchymával határos, vékony és 

 gyűrődött falú sejtekből álló kéregparenchyma után a háncs keskeny zónája 

 következik, a lágyháncs elemei által gyakran megszakgatott, többnyire egy 

 soros háncscsoportokkal. A bél sejtjei csak egeszén fiatal szártagokban képez- 

 nek compact tömeget,egy része azonban és pedig a központi bélsejtek a vegeta- 

 tio folyamán széjjel szakadnak és a kifejlett csöves szár belső felületén foszlá- 

 nyokat képeznek. 



Végezetül egybevetve úgy a külső morphologiai bélyegeket, mint a 

 belső szerkezet vizsgálatából nyert eredményeket, végérvényesen megalapít- 

 hatjuk azt, hogy a M. tenuifolia a M. parietariíefolia közvetlen rokonságába 

 tartozik és hogy ez utóbbinak oly fajváltozata gyanánt tekintendő, a mely 

 egyedül csak a külső habitusban nyilvánuló sajátságai által tér el a tőalaktóL 



Gömöri növényünk eriticájának befejezéséül a következőkben foglalom 

 össze annak jellemzését : 



Caules adscendentes viridescentesque, fere a basi in ramos divisi, a 



