212 



Szegfüveink fajgazdagságát Eeichenbach «Flora Germanica excursoria« 

 II. kötetének 804 — 12. 1832-ben tárja a tudományos közönség elé. Közön- 

 ségesebb szegfüveink termőhelyének említése nélkül hazánkból és Dalma- 

 tiából 1 7 nevezetesebb és ritkább szegfüvet von ö az ö német (!) flóraterületébe. 



Baumgakten J. «Enumeratio stirpium magno Transsilvanií« princi- 

 patui prseprimis indigenarum» czímű munkájának (1816) 387 — 93. 1. csak 

 Erdélyből 18 szegfüvet említ, — Fuss Mihály 1866-ban, a «Flora Trans- 

 silvanias excursoria» -ban, a 91 — 98. 1., ezt a számot majdnem megduplázza 

 (32 faj, 6 kéfces faj), — Schur ugyan ebben az esztendőben, az Enumeratio 

 pl. Transsilv. 91 — 99. 1., Erdély földjéről 38 szegfüvet sorol elő, a mely nagy 

 számot még több faj neve alatt előszámított fajták is nagyobbítanak, míg 

 végre ez a szám Simonkai «Erdély edényes flórájának helyesbített foglala- 

 ta» -ban 16 fajra és 4 nevezetesebb fajtára apadt. 



Az én számításom szerint^ Erdély területén a következő 19 faj szegfű 

 él. 1. Dianthus petraeus W. Kit., 2. D. spimlifolius Schur, 3. D. siiperbus 

 L., 4. D. speciosus Rchb., 5, D. deltoïdes L., 6. D. glaciális Haenke 7. I). 

 callizonus Schott et Kotschy, 8. D. Carpaticus Borh. (D. brachyanthus 

 Schur, non Boiss), 9. 1). Armeria L., 10. B. Armeriastrum Wolfn., 11. i). 

 collinus W. Kit., a var. glabriuscidussal, 12. D. trifascicidatus Kit., 13, D. 

 compactus W. Kit., 14. D. atronibens Ali. (D. Carthusianonmi var. roridus 

 Schur), 15. D. «Carthusianœ-umn Aut., 16. D. Henteri Heuff., 17. D. 

 Banaticus Heuf., 18. D. giganteus D'ürv., végre 19. a D. prolit er L. Nagy 

 szigorúsággal még a D. Armeriastrum-oi, D. Banaticus-i, sőt talán még a 

 D. atrorubens-t és D. Henteri-t is degradálván, valamint a D. Carpaticus 

 nagy ritkaságát is figyelembe vévén, még ezt a 1 9 fajt is csökkenthetnök. 



E szegfüvek közül a D. spicidifolius, D. callizonus, D. Carpaticus, 

 D. trifasciculatus meg a I). Henteri hazánk déli Kárpátlánczolatának saját 

 bennszülött növényei, legfeljebb még az oláhországi tőszomszédságban terem- 

 nek. Másutt a magyar haza belsőbb vagy felsőbb vidékein sem nőnek. Ellen- 

 ben a D. compactus nem magyarföldi, mert Tirolban is nő. 



NEiLREicH-nak «Aufzählung der in Ungarn und Slavonien bisher be- 

 obachteten Gefässpflanzen» czímű munkája, a 284 — 288. lapon, 15 szegfű- 

 fajt említ, közé számítva & Tunica S'axi/ra^á-t is. Ezt a kevesebb számot 

 az magyarázza, hogy Neilreich hazánk flóráját saját kutatásaiból nem 

 ismervén, több fajt, mely kétségtelenül önáUó, csak fajtának vagy puszta 

 synonymnak tekintett. Hazslinszky ^ a haza éjszaki részéből 9 szegfű-fajt 

 említ, ellenben az egész országból,^ NEiLREicH-nál még szigorúbban, csak 



^ Term, rajzi füzetek XII. p. 40 — 53, az itt bővebben nem magyarázott 

 D. prolifer-xQl. 



^ Éjszaki Magyarhon viránya 105—106. 1. (1864). 



^ Magyarhon edényes növényeinek füvészeti kézikönyve (1872) 115 — 18.1. 



