213 



16 fajt ismertet, a 16 fajba a Tunica Saxifragát, a kerti Dianthiis Caryo- 

 phyllust, meg a Fiume vidéken sem termő D. velutimist is bele számítván.* 



A Neilreich munkájában elöszámított szegfüvek, melyek Erdély föld- 

 jén nem teremnek, (a 19-en felül) a következők : 



20. Dianthus saxifragus L., 21. B. barhafus L., 22. D. polymorphus 

 M. Bieb. (melyet a most élő botanikusok találni nem birnak), 23. D. niti- 

 dus W. Kit., 24. D. plumariîùs L., 25. B. giganteiformis Borb. (B. sabule- 

 toruni Heiif. 1858, non WíUk. 1852.), a íajták közül, â (^B. Fontederae 

 Kern.»-Tcel, — az újabb adatokból pedig continentalis szegfüveink közül, 

 26. a B. Helkvigii Borb. (B. Armeria X deltoidesj, 27. B. praecox Kit. 

 méltó említésre. Ez az utóbbi oly viszonyban áll a B. plumarius-hoz, mint 

 a B. speciosus a B. superbus-hoz. 



A B. nitidus meg a B. praecox az éjszaki Kárpátok bennszülött szeg- 

 füve. A B. polymorphus M. Bieb. (B. diutinus Kit., non Keichenb.), meg 

 a B. giganteiformis keleti Európa pusztáinak (Serbia !) cbaracternövénye ; 

 de a B. plumarius földrajzi elterjedésének centruma is Magyarország, sőt 

 ha tőle a pehelyszirmú szegfüvek fajtáit szigorúan elválasztanék, a 

 B. plumarius is csaknem bennszülött magyarföldi növényünk maradna. 



Most continentalis szegfüveink után hazánknak tengerparti részét is 

 figyelemre méltatván, Neilreich «Die Vegetationsverhältnisse von Croatien» 

 czímü munkájában, a 202 — 205. lapon, a horvát földről meg Fiume terü- 

 letéről több (17) szegfüvet említ, mint a magyar haza continentalis terüle- 

 téről. Schlosser és Vukotinovic, a Flora Croatica 315 — 26. 1., a horvát, 

 sziavon, meg a dalmát területről 28 szegfüvet írnak le, de ebből szlavón es 

 horvátországi csak 20 lenne. E vidéknek szegfüvei continentalis szegfüveink- 

 től valóban nagyon eltérők, s ott a vidék termőhelyi viszonyai a szegfüvek 

 gazdagságára és nagyobbfokú tagosulására nagyon kedvezők. 



A Neilreich felsorolta horvát szegfüvek közül a B. trifascicidatus és 

 B. nitidíis helyesebben törlendő, az előbbi számunkat pedig a 28. B. Croa- 

 ticus Borb. (B. C arthusianormn Neilr.), 29. B. Liburniciis Barth, 30. B. 

 ciliatus Guss., 31. a B. inodorus (L.)(B. Silvester Wulf.) nagykiterjedésű 

 alakköre (B. Tergestinus Bchb., B. macranthus és B. nodosus Tausch. 

 etc.;, 32. B. strictus Sibth. et Sm., 33. B. Monspessidanus L. és 35. B. 

 hinatus Bartl. (B. macranthus X atrorubens? } mmà oly szegfüvek öregbítik, 

 melyek tovább délre a Balkán hegységeinek is többnyire ékességei. Horvát- 

 országnak tehát bennszülött szegfüve nincs, legfeljebb a hybrid származékai 

 (B. hinatus, B. Vukotinoüicii ) tekinthetők ilyeneknek. Végre a Flora Croa- 

 ticából a B. diutinust törülve vagy a B. Liburnicus-hoz vonva stb. 35. a 

 B. caesius említendő. Ebből az inkább éjszak -nyugati szegttiből keveset, 



Csak Daliuatiábau nő vadou. 



15^ 



