220 



D. pliimarius var. saxatilis Neilr. Fl. von Nieder- Oesterr. 807., Auf- 

 zähl. 287 pro parte, non Per s. 



D. hortensis Kit. herb. XIII. 155 (Csákvár, Buda!), Addit. 2:^7. 



III. A DIANTHUS PEAECOX KIT. (TATEAI SZEGFŰ). 



Mivel a D. Himgaricus Pers. nem más mint a «D. arenarius Towns» - 

 nak a leírás és kép pontos idézése alapján való, (mostani felfogásunk szerint 

 szükségtelen) megmásitása, a D. Pannoniciis Schult, pedig ismét a D. Hun- 

 f]aricus-TíSik semmiképen sem helyeselhető és nem okarlatolt megváltozta- 

 tása; mivel tehát ezek a látszólag talán hasznavehető nevek egyszerűen a 

 D.plumarius synonymjai; érdekes most tudni, mi a D. Himgaricus Reichb. 

 FI. Germ, excurs. IL (1832) 807., Haüsskn. 1. c. Kit. Addit. 227. etc. Ez a 

 szegfű a Tátra vidékéről gyűjteményemben több kézből megvan, s első 

 pillanatra azt gondoltam, hogy = D. plitmrn'ius X speciosus lehetne, s 

 bélyegeinél fogva valóban a D speciosus Pichh. felé közeledik. 



Hogy mi ez a D. Hungaricus non Pers., erre az idézetekből könnyen 

 rá juthatunk. Már Eeichenbach i. h. megjegyzi, hogy korán virágzik, azért 

 ScHULTEs D. praecox-nak nevezné. Kitaibel «Additamenta»-jában ezt a nem 

 PERsooN-féle D. Himgaricus-t szintén megkülönbözteti a D. plumarius-tól 

 (D. hortensis Kit.!), végre azt mondja «Hinc mihi praecox dictus», Schul- 

 TES* pedig, a kire Eeichenbach hivatkozik, a D. Hungaricus (non Pers.) 

 leírásában azt mondja «blüht früher als alle andere, so dass man sie 

 D. praecox nennen könnte. Auf den Alpen in der Zips, Liptau». Ez a idézet 

 kétségtelenül Kitaibel szava, a kitől akkor Schultes Magyarország floristikai 

 adatait kapta. Ha a m. nemz, múzeum herbáriumában** a KiTAiBEL-féle 

 D. arenariust (non L.), és I). Hungaricus-t (non Pers.) felkeressük ; e két név 

 után ott olvassuk Kitaibel keze írását a «D praecox mihi»-i s a Szepesség- 

 ből Mauksch és Genersich küldötte növényben tulajdon arra a nagyvirágú 

 szegfűre ismerünk, a melyet a Tátrából «D. Hungaricus» téves néven közöl- 

 nek, tehát = _D. praecox Kit. in Willd. Enum. horti bot. Berolin. suppl. 

 (1813) p. 24 et Schult. Oesterr. fl. ed. H. (1814) tom. I. 600. 



Mivel a D. praecox Kit. ismeretlenebb növény, íme a pontosabb le- 

 írása : 



D. praecox Kit. radiée lignosa caudiculos subterraneos numerosos, 

 partim aëreos stolonibus brevioribus similes emittens, dense caBspitosus, 

 virescens, tenuiter solum glaucescens, glaucedine D. plumarii albicante illi 

 déficiente, habitum potius D. speciosi Pichh., quam D. plumarii referens. 

 Gaules apice caudiculorum enati adscendentes, obtuse quadranguli, saepius 



=•= Schultes, Oesterreichsflora ed. II. 1. (1814) p. 600. 

 *=^ Kitaibel herb. XIII. csomó 158. szám. 



