27 



7. Igen finom homokkő Ü-03— 0-Ö8 "'/ 



8. Széntelep 2-00— 2-80 <• 



0. Bitumenes pala 3.80 — 5-70 ^ 



10. Szürke tálya"; sok vékony szénfekvettel 2-00 — 3-80 » 



1 1 . Finom szemű homokkő váltakozva conglomérat homokkővel ... 3*80 — 5"70 « 



Az 5-el megjelölt réteg tehát az, hol a Plumeria austriaca Ettingh. 

 Glyptostrobus oeningensis A. Br. és Cyperites tertiarius Ung. társaságában 

 fordul elö. A szénképlet valószínűleg a neogén képződmény legalsóbb eme- 

 letét képezi. 



A scliauerleiteni köszénbányában ezen növény a Cassia ambigua Ung. 

 és Widdringtonites Ungeri Ettingh. társaságában a kőszén fedőjében for- 

 dul elö és pedig finom levelű, megkeményedett, szürke színű márgában. ^ 



A Plumeria az Apocvnaceae családjához tartozik, mely egyáltalában az 

 ösvilágban számos alak által volt képviselve. Jelenleg körülbelül 40 

 Plumería-faj ismeretes, '' melyek leginkább a tropikus Amerikában fordul- 

 nak elö. Ettingshausen " említi, hogy egy afrikai és egy ázsiai faj kivéte- 

 lével kiválóan Mexikóban , a karaibi és mexikói szigeteken nőnek. A mi 

 fossil fajunkhoz legközelebb állana a Plumeria alba L., mely jelenleg kizá- 

 rólagosan szigeteken élne. A fossil növény e szerint is egy a tenger színe 

 fölött nem igen emelkedett álló helyre és subtropikus éghajlatra utalna. 



A második eddig ismeretessé lett fossil Plumeria faj a már említett 



2. Plumeria neriifolia Wesskl et Weber (Palaentographica IV. p. 

 T. XXVII. fig. 4, 5.) Levelei rövidnyelüek, tojásdad- vagy hosszúkás tojás- 

 dadidomuak, hegyezettek, aljukon gyöngén ki vannak kerekítve vagy fer- 

 dék ; a középér erős ; a számos másodlagos erek majdnem derékszög alatt 

 indulnak ki, a levél széle felé ívben hajlók ; a szintén számos de gyönge 

 harmadrendű erek párhuzamosan mennek a főérrel. 



ScHiMPEK ' szerint ezen levelek inkább az Apocynophyllum nemhez 

 volnának sorolandók; Ettingshausen '^ is kéteseknek tartja és állítja, hogy 

 nagyobb valószínűséggel a luglandaceae vagy Anacardiaceae családjához 

 állíthatók. 



A Eajna melletti harmadkori barnaszénbányákban a fossil növé- 

 nyek egyik fő leihelye líott, Dambroich és Geislingen nevű helységek 

 közelében van, v. Decken '-^ szerint ott a rétegek fölülről lefelé következő- 

 kép következnek egymás után : 



* Jahrb. a. k. k. get)l. lí. A. V. 1854. p. 525. 

 ■' G. Bkntham et J. D. Hookek, Geu. Plaut, II. p. 704. 

 « Jahrb. d. k. k. geol. E. A. I. 1850. p. 11)4. 



' T. ScHiMPER, Traité de palaeoutologie végétale, Tom. II. p. 896. 

 " V. Ettingshausen, Die Blattskelette d. Dikotyledonen. 1861. p. 101. 

 " C. 0. Weber, Die Tertiärflora d. jiiederrhein. Bramikohlen- Formation. Palae- 

 ontographica. II. p. 121. 



