III. KÖTET. II. és III. FÜZET. 



Tíz EV. 



Nem a személyre szóló ünnepeltetés, mely bizonyos czélza- 

 tosság ízétől ritkán tiszta, — sem a dicsöitö szó, mely válogatott 

 voltával kiszólítja az őszinteség hiányának gyanúját, nem ezek 

 teszik ki súlyát, dicsőségét és szépségét azoknak az évfordulók- 

 nak, a melyeken a kiváló működésről, a derekas tettekről meg 

 szoktunk emlékezni. 



A jubiláris évfordulók igazában oly megállapodási jjontok, 

 a melyeknek széjisége és értéke a valóságos, üdvös eredmények- 

 ben rejlik ; — számadó visszapillantások a multakba, kalauzok 

 a jövőbe. 



És a ki üdvös eredmények sorára pillanthat vissza s látja 

 azoknak a jövőre való üdvös kihatását is; a ki öntudatosan töre- 

 kedett ily eredményekre; a ki czél és eszköz szerint tisztának 

 érzi magát : az nem szorult reá a dicsőítés csengő szavára, az 

 ünnepeltetés külső színére, kipótolja ezeket bőségesen a nyugodt 

 öntudat. 



A midőn tehát itt, e helyen, Pulszky Ferencz tíz évi igaz- 

 gatóságáról megemlékezünk, teszszük ezt azok alapján, a miket az 

 imént hangsúlyoztunk. 



Pulszky Ferencz fölléptéig , tehát hosszú évsorokon át a 

 magyar Nemzeti Múzeum a szó szoros értelmében mondva nyo- 

 morgott. Iránytalanság, súlyosbítva a politikai nagy átalakulások- 

 ból folyó nyomás által, tengődő életre kárhoztatták az intézetet. 



Ily viszonvok között az intézet elvesztette kapcsolatát a nem- 



