93 



eddigi tapasztalatok szerint csak elvétve és leginkább csak ifjú korában 

 vetődött Közép-Európa tájaira. 



A fajt eredetileg a híres észak-sarki utazó, Ross kapitány ^ fedezte 

 föl utolsó utazása alkalmával, még pedig a 75-dik szélességi fokon túl, 

 egy, Grönland közelében fekvő kis szigeten, roppant jégtömegek között. 

 Az öreg Brehm ^ föltette e madárról, hogy Európa legészakibb részeinek 

 tengereit is fölkeresi s e föltevés alapján be is vette idézett müvélie. 

 Naumann monumentális müvében már hozzáteszi, hogy Angliában, Irland- 

 ban , Hollandiában, Francziaországban, AVestfaliában a Svajczban és 

 Helgoland szigetén töbliször lövetett s leginkább ifjú korában fordult meg 

 a nevezett pontokon. 



A gyűjteményekbe került példánj'ok színbeli sok változatairól egész 

 kis irodalom keletkezett s már magában ez is érdekessé tette a fajt, mely 

 azonfelül még szervezet szerint is érdekes, mert magában egyesíti az igazi 

 sirályok (Larus) és a csérek ^ (Sterna) jellemző jegyeit. 



A mi példányunk megszerzését KoLENER úr így adja elő: «1875-dik 

 évi deczember hónapnak egyik hideg napján a madár láthatólag fáradtan 

 és elgyengülve udvaromra ereszkedett le ; de míg a fegyverért beszalad- 

 tam, már ismét tova röpült s egy, udvaromtól két puskalövésnyire fekvő 

 mocsár partjára szállott ; közeledésemre fölröpülve , szántóföldeken és 

 vizenyős helyeken át folytonosan tovább csalogatott s elvégre a losonczi 

 gabouapiacz kútjának itató vályújára ült, hol szerencsésen lelőttem d. 



Ez a lelet már azért is rendkívül érdekes, mert az imént elősorolt 

 NAUMANN-féle leihelyek fekvése arról tanúskodik, hogy e madár vándor- 

 lásai szerint a madárvándorútak nyugoti csoportjához tartozik, * Magyar- 

 ország pedig ezeken kívül esik. Föltehető tehát, hogy a madár sokat téve- 

 dezett, míg Losoncz tájára elvergődött. 



A mi a színezetet illeti, ennek különös volta Brehm Alfréd úrnak, 

 ki intézetünket meglátogatta, legott feltűnt. A madár tehát úgy előfor- 

 dulása, mint színezete miatt is megérdemli a közlés csekély fáradságát ; 

 annyival is inkább, mert a leírók és a rajzolók itt-ott, kivált a csőr alakja 

 dolgában, bizony kevés pontosságot tanúsítottak. 



Az öreg Brehm idézett művében a nemet — s minthogy ennek csak 

 egy faja van tehát — illetőleg a fajt következőképen jellemzi: «A fark 

 olyan mint a cséreké (tehát villás), a csőr olyan mint a sirályoké, azaz : 

 erős, egyenes, elől kampósan legörbülő, oldalt lapított, az alsó káván egy 



' Leach in Eoss Voyage I. appendix p. 57. 



^ Ch. L. Brehm. Lelab. der Naturg. des europ. Vögel, II. 1824. p. G98. 



' Vizi csér = Sterna hiruudo, Mező-Túr népénél; ugyanitt: széki csér =. Glaieola 

 torquata. 



* Lásd Palmí;x. «Zugstrassen der Vögel». Leipzig, 1876 és Hekman 0. «A nagy út» 

 népsz. term. tud. előadások III. köt. 1879. 



