96 



Ophidia. Kigyók. 



MAGYARORSZÁG KÍGYÓINAK ÁTNÉZETE. 



(synopsis sekpentum hungariae). 



KÁEOLI JÁNOS-tÓl. 



(V, Vl-dik tábla.) 



A kigyók hideg piros vérű, tüdővel lélegző gerinczes állatok, melyek- 

 nek végtagjuk, szemliéjok és dobhártyájuk nincsen. 



A kigyók teste igen nyúlt, orsó- vagy hengeralakú, mely vagy egész 

 hosszában egyenlő vastag vagy közepén vastagabb, elül-hátiű vékonyodó és 

 fej- és törzsre oszlik. A fej, mely tompa csúcsú kúpforma, vagy hosszú tojás- 

 dad vagy körkörös, egyenlő szélességű a törzszsel vagy szélesebb s ez által 

 elkülönitett. A fejnek felső lapja s lejtősen vagy meredeken eső oldal lapjai 

 egy többé-kevésbbé kitűnő élt, az orrpárkányt (canthus rostralis) képezik, 

 mely az orrnyilastól a szemgödör felső széléhez húzódik. A két szemet a köz- 

 takaró egy átlátszó része óraüveg módjára borítja. A két orrnyilas oldalvást 

 áll. Szájuk mélyen hasított és az állkapcsok s szájpadcsontok fogakkal ellá- 

 tottak. A fogak, melyek hátragörbült hegyes csúcsúak, a zsákmány megra- 

 gadására és megsebzésére, de nem rágásra alkalmasak, vagy tömörek vagy 

 csatornások. A hosszúra kiölthetö kéthegyü nyelv tapogíitásra szolgál. 



A kígyók testét pikkelyek (squamae) és paizsok (scuta) borítják. A törzs 

 hátát s oldalait fedő pikkelyek vagy tompa szögű rhomboid vagy hosszúkás 

 hatszöghez hasonlítanak, majd egyenlő nagyok, majd helyenként nagyobbo- 

 dók, simák vagy ormóltak, hossz- s harántirányú sorokba rendezettek. 



Számos kígyónak a fejét és törzsének alsó lapját paizsok fedik, ezek fej- 

 has- és farkpaizsoknak neveztetnek. 



A haspaizsok (gastrostega) keskeny harántlemezek, egy sorban egymás 

 mögé rakva, szélök néha a test oldalára hajolva a haspárkányt képezi. 

 A fark alját fedő paizsok (urostega) két sorban párosan feküsznek. A fark 

 és derék közötti határt a harántirányú alfelhasadék képezi, melyet két alfel- 

 páizs (scutum anale) fed be. 



Rendszertani tekintetben a fejet borító paizsok kiváló fontosságúak. 

 A fej felső lapján levő paizsokat fejvértnek (pileus) nevezzük. Ha valamely 

 siklónak — hol legjobban kifejlődtek — fejpaizsait vizsgáljuk, a fej felső 

 lapján 9 egyenetlen nagyságú paizsot találunk, a mely négy sorban 

 (2. 2. 3. í2.) következik egymás után az orr csúcsától kezdve ^ Ezen 9 paizs, 

 egynek kivételével, páros. Az első sorban, az orrnyilasok felett van \iéi felső 

 orrpaizs (scuta internasalia). A második sorban két mellső homlokpaizs 

 (scuta praefrontalia). A harmadik sorban van három paizs, a nagyobb kö- 



' Lásd a táblamagyai'ázatban, az értekezés végén. 



