ioâ 



Faj. CALLOPELTIS AESCULAPII Latr. 



AESCULAP SIKLÓJA. 



(V. Tábl. 3, 3 a, 3 6). 



Homlolífaizsa elül igen 'kiszélesedett ; az orrpaizs első része alacsonyabb a hatulsónéil ; 

 jjikkelyei simttk vagy félig ormolfak, 81 — S3 hosszsorban elhelyezve. Hossza 1-2 — 1'9'^. 



1040. Angiiis Aesculapü Aklrov. Seipent. et diacon. histor. p. 208. 

 1790. Colul)er flavescens Ginel. Liu. Syst. n. I. p. 1115. 

 1798. Coluber pannonicus Donnd. Zool. Beitr. III. p. 208. 37. 

 1800. Coluber Aesculapü Lntr. liist. nat. Salam. France XXX. G. 

 1820. Natrix Aesculapü Merr. Syst. Amph. 117. 99. 

 1839. Callopeltis flavescens Bon. Amph. eur. p. 47. 49. 



Teste hengeres vagy orsódad, kevéssé összenyomott; hasa lapult, 

 párkánj^a kiálló; farka ^/a — Vt; az egész testhosszának. Feje hosszúdad- 

 körkörös, nagy szeme fölülről látható. — A boltozott mellső orrpaizs hátulsó, 

 tompa csúcsú széle a felső orrpaizsok közé ékelt, ezek szélesebbek mint hosz- 

 szúk. Homlokpaizsa igen nagy, elül igen kiszélesedett. A felső szempaizsok 

 hátrafelé szélesebbek, külső szélök kikanyarodott. Az orrpaizs két részre 

 oszlik, mellső részénél magasabb a hátulsó része. A gyeplöpaizs egyenlő 

 magas ; a mellső szempaizs kétszer oly magas mint széles. 



A hosszú hatszöges pikkelyek nagj'ok, a test oldalai felé szélesebbek ; 

 a test mellső részén simák, hátrafelé gyöngén ormoltak és 21 — 23 hossz- 

 sorba elhelyezve. Haspaizs 214 — 247, farkpaizs GO — 8G pár. A kinőtt állat 

 majdnem 2 ■"'/. 



Teste felül sötétes hamu- vagy fekete-zöld színű, a nyak oldalán 

 nagyobb fehéressárga folt, a felső ajakpaizsok íehéressárgák. Az oldal pikke- 

 lyeinek szélei hosszában fehérrel beszegvék, mi által V vagy X forma rajzok 

 keletkeznek. Az utolsó sor oldalpikkelyei szembetűnően nagyobbak s a 

 has szalmasárga színezetében részesülnek. 



Az Aesculap siklója erdőirtásokban, de mezőkön is tartózkodik. A fog- 

 ságot igen jól tűri. 



Élelme: kisebb meleg vérű állatokból, nagyobb gyíkok- és békákból áll. 



A múzeumi gyűjteményben van több példány Buda környékéről. Em- 

 lítve találjuk az irodalomban a következő helyeket : Mehádia (Frivaldszky) ^ 

 Morovich, Kupinova (Sïeindachnp:r) ^. 



Nem: ZAMENIS Wagl. 1830. 



A felső szempaizsok nagyok. 2 mellsü és 2 hédulsó szempaizs. Pikkelyei siniétk 19 sorba, 



elhelyezve. 



A Zamenis teste karcsú, elnyúlt, közepén kissé vastagodott, hasalapos; 

 de gyakran feltűnő. Különváló feje nagy, lapos, oldalai meredekek, orra 



' Serpentes Hungáriáé p. 43. 



- Verzeichniss ZbG. XIII. 1863. p. 1121. 



