109 



alúl aczél vagy homályos sárga színű, sűríí fekete pontokkal behintve ; széle 

 a haspaizsoknak fehér. 



Földrajzi elterjedése igen nagy. Lakja a pyrenei félszigetet, Franczia-, 

 Olasz-, Tirol-, Bajor-, Stajerországot, Istriát és Dalmátiát, a Balkán félszi- 

 getet és Oláhországot, hazánkban csak Orsova, jelesen Mehádia és Szászka 

 helyekről ismeretes. 



A homoki vipera, úgj'^ mint a többi európai mérges kígyó, éji állat. 

 Rejtő helyét nappal csak meleg cső ntán, ha a nap kiderül, hagyja el, s 

 annak közelél)en tekercsben nyugszik. Táplálékát éjjel keresi s ilyenkor 

 fáklyavilágításnál könnyen gyűjthető. A hideg ellen igen érzékeny, tavasz- 

 szal mint utolsó a kígyók között búvik elő, s őszkor legelőször húzódik visz- 

 sza rejtő helyébe, a hol a telet dermedten tölti. 



Élelme kizárólag egerekből áll. Fogságban is csak egerekkel lehet 

 eltartani ; a nappal harapása által megölteket csak éjjel nyeli el. 



A homoki vipera élőket szül. Harapása igen veszélyes, sőt halálos. 



A múzeumi gyűjteményben vannak példányok Mehádia (Frivaldszky 

 Pavel), Orsova, Szászkáról (Frivaldszky). 



Nem : P A I Z S K I G Y 6. 

 PELIAS MEEE. (1820.) 



A fej felső lapján csak homlok- és falpaizsok láthatók. A többiek pik- 

 kelyek által pótoltatnak. A szem s a felső ajakpaizsok között egy sor 

 pikkely van. 



A Pelias teste izmos, közepén megvastagodott s feje felé vékonyodó. 

 A fej kitűnő háromszögű vagy szivalakú, felül lapult, orrán elkerekített. A 

 fejnek felső lapján csak a homlok s a falpaizsok láthatók. A többi fejpaizsok 

 helyét pikkelyek foglalják el. A szem s a felső ajakpaizsok között egy sor 

 pikkely van. 



Ezen nem hazánkban csak egy faj által van képviselve : Pelias Berus. 



Faj : PELIAS BERUS. (Lin.) 



BÉRI PAIZSKIGYÓ (kurta farkú kigyó). 

 (VI. Tábla 6, 6 a, 6 b). 



Az orr csúcsán nincsen szarvnyvjtvány. Hamuszürke vagy vereses hátán egy szeg- 

 letes szalag Jiíizúdik végig. Hossza 06 — O'T '"/• 



Syn. 1758. Coluber Berus Linn. Syst. nat. I. p. 217. 183. 



1761. Coluber prester. Linn. Faun. Succ. p. 104. 287. 



1820. Pelias Berus Mcrr. Syst. d. Amph. p. 148. 1. 



1830. Pelias cbersea Wagl. nat. Syst. d. Amph. p 178. 



Feje tompa orrú, a nyaknál szélesebb s ez által szivalakú. A fejpaizsok 

 közül kivehetők a felső lapon : a mellső orrpaizs, a homlok- s a felső szem- 



