201 



Ha puha tárgyakon, pl. posztón lógnak, akkor a fark hegyét karmo- 

 sán belemeresztik. 



Sima felületeken kúszni képtelenek. Mindig csak fejjel lefelé lóc^va 

 pihennek. 



A hanyattfekvésböl csak nagy erőlködéssel bírnak talpra kerülni, leg- 

 inkább úgy, hogy egy magasabb tárgyhoz az elökarral támaszkodnak. 



Nyugvó helyzetben úgy illesztik a mellső végtagokat, hogy azok a 

 szemeket eltakarják. A test hajlékonyságánál fogva rendkívül könnyen 

 helyezkedik minden állásba s kitartanak a látszólag legkényelmetlenebb hely- 

 zetben is. így a téli álmot olykor rendkívül szűk helyiségekbe szinte beékelve 

 töltik el, hogy szinte megfoghatatlan, miként bírják kiállani. 



Téli álom. 



A denevérek téli álma nem a valódi téli alvóké, melyek az ősz bizo- 

 nyos szakán múlhatatlanul álomba merülnek. A denevérek késő öszszel is, 

 a mig a rovarvilág egyáltalában táplálékot nyújt, vígan röpkédnek s nem 

 takarodnak, a mig csak a hideg nedves levegő rá nem kényszeríti őket. 



Alkalmas helyeken a téli álmot rakásban töltik. ^ Az ereszek alatt 

 alvók néha, alkonyatkor, a leghidegebb évszakban is fölébrednek, fészke- 

 lődnek, sőt «czrrrr-dzrrr» -szerű hangot adva, mintegy czivakodnak. 



Minden tapasztalásom arról tanúskodik, hogy a téli álom könnyen 

 megszakítható. Felocsudáskor a szemek legutoljára nyílnak, sokszor órákig 

 terjedő időközökben az egyik a másik után. Ilyenkor sötét-barnás vizeletet 

 és zöldes, szurkos, szagtalan bélsarat bocsátanak. 



A megjelenés és eltűnés ideje. 



Ez az évszakra nézve lényegesen az időjáráshoz van kötve. Rendkívüli 

 körülmények között igen kora tavaszszal épen úgy, mint késő őszszel is 

 munkában vannak. 



A napszakot tekintve, erdőkben ritkán nappal is röpködnek és viszont 

 némelykor holdvilágos éjszakákon még éjféltájban is. 



Táplálék. Tartózkodás. 



Denevéreink kizárólag rovarokkal táplálkoznak s csak végszükségben 

 nyúlnak más eledelhez is. Épen úgy, mint a ragadozó madaraknak, a dene- 

 véreknek is megvannak saját vadászterületeik, melyek azonban tartózko- 

 dási helyükhöz közel esnek. 



Ily területeket képeznek a kertek, udvarok, a marha karámok, erdő- 

 szélek és tisztások, a tavak. Azok a fajok, a melyek előszeretettel városok- 



' így a Margit-sziget egy odvas fájába 300 szorult be ; a fa télben kivágatott, mire a dene- 

 vérek kiröpültek, nagy részök lepotyogott a hóba s ott veszett, más részük Ó-Buda felé röpült, 



