210 



In Hungária meridionali et Transsylvania, in truncis exsiccatis sub- 

 putridis Fagi rarus. 



Hengeres idomú, fekete vagy szurok-fekete, homályos, szürke szőr- 

 ösekkel gyéren borított. Feje redősen pontozott; homloka sekély gödörcsé- 

 vel, vagy többé-kevésbbé nyilvános hosszcsatornácskával ellátott. Előtorja 

 hosszánál szélesebb, alapja felé lassudadan keskenyedett, elül szélesen, 

 ívidomúan kimetszett, a nőstény elöszögletei alacsony, hornyolt lemezké- 

 vel jelöltek ; felülete domborodott, redősen érdes, hosszában csatornás, 

 mely elül gyakran enyészetes. Röptyüi a torjnál majdnem négyszer hosz- 

 szabbak, elül sekélyen, hátul pedig mélyebben rovátkoltak, finomul, redő- 

 sen szemerkélt köztércsékkel. Alul sürün pontozott; a has utolsó szelvénye 

 hegye felé hosszában ormós, végén rövid, tompa tőridomú nyújtványnyal 

 s ez előtt két kis dudorkával ellátott. Lábai vagy a testtel hasonló színűek, 

 vagy pedig lábszáraik és kocsáik rozsdabarnák. 



Hossza 5—10 %. 



Ezen Európa nagy részében elterjedett faj Pozsony és Kassa vidé- 

 kein. Délmagyarországban és Erdélyben a bükkfa törzsein fordul elő. 



^. Thar op S Läporte de Castelnau. 



Eevue Entomologique (Silbeemann). III. 168. (1835). — Jacquelin Du Val, Gêner, cl. Coléopt. 

 d'Europe. III. 114. — Kiesenw. Naturg. d. Ins. Deutsch. IV. 193. — Lacord. Gen. d. Coléopt. 



IV. 100. — Bonvoul. Monogr. des Eucném. 95. — Bedtenb. Faun. Austr. Edit. 3. I. 523. 



Isorhipis, Lacord. Faum. entom. des envir. de Paris. I. 622. (1835). — Nematodes Eedt. 



Quaedam gen. et. spec. Col. Arcliid. Austr. 9, (1842). 



Clypeus longior, basi magis constrictus, apice fere recte truncatus. 

 Palporum articulo ultimo ovoideo. Antennae maris flabellatae, feminae 

 acute serratae. Prothorax subtus sine sulcis antennalibus ; suturis proster- 

 nalibus cum margine laterali subparallelis. Pedes graciles, tibiis tarsisque 

 teretibus, ungviculis simplicibus. 



A test hosszúkás, hengerded, hátrafelé kevéssé keskenyedett. Feje dom- 

 borodott; sisakja hosszabb, alapjánál mélyebben összeszorult és elül majdnem 

 egyenesen metszett. Torja hengerded s elöszögletei ki nem állók. Az előmell 

 előszélé ívesen metszett, hátsó nyújtványa befelé hajlott, varrányai az oldal- 

 szélekkel majdnem párhuzamosak s oldallapjai csatorna nélküliek, A röp- 

 tyük hosszúk. A lábak sudarak, kocsáik hosszúk sa két utolsó párnak első 

 íze a következő hárommal együttvéve egyenlő hosszaságú ; a karmok egy- 

 szerük. 



Az eddig ismert e neműek 8 fajából öt E szakamerikában, három pedig 

 Európában él s ezekből a következő kettő hazánkban is tenyészik. 



