218 



alapjánál nagyon vagy középszerűen összeszorult. A falámok utolsó ízü- 

 léke bárdidomú. A csápok fűrészdedesek, vagy a hímnél néha fésűsek, a 

 fej és torjnál hosszabbak ; első ízök hosszú, hengerded, a második kicsiny, 

 a harmadik a következőnél kevéssé hosszabb, a többi innenső oldala 

 hegyén többé- kevésbbé háromszögűén, vagy néha a hímnél hosszú ágra 

 tágult, az utolsó hosszú, hengerded. A törj szélességénél kissé rövidebb, 

 hegyes és ormós hátsó szögletekkel ; előszélétől a szemek mögött, mindkét 

 felén, egy vonalas, hátrafelé irányúit ormócska van, a hátsó-szögletek alsó 

 szélétől az oldallapokon szintén egy ormócska húzódik a szemek felé. Az 

 előmell varrányai között szélesded, de sekély csatornácska van bevésve a 

 csápok elhelyezésére, mely alul kissé szélesedik. A hátsó csípők lemezei 

 az innenső részen középszerűen szélesbedettek, aztán ívesen keskenyedet- 

 tek s alsó külszögletök ismét kissé tágult. A lábak meglehetősen sudarak 

 kevéssé vastagodott czombokkal; a hátsó kocsák vékonyak s első ízök hosz- 

 szú, a többivel együttvéve egyenlő hosszaságú vagy csak kissé rövidebb. 



Az ismert ötvenegy fajból Európában kilencz él s ezekből hazánkban 

 eddig négy észleltetett. 

 a) A hím csápjai fésűsek ; az előtörj előszélétől lefelé húzódó ormócskák a 



törj közepéig vagy azon túl is terjedők 

 bj Az előtörj korongján a gödörcsék sekélyebbek; a paizs domborodott; 



a röptyűk rovátkái enyészetesek D. pijçjmaeus. 



h) Az előtörj gödörcséi mélyebbek ; a paizs nagyon púposán emelkedett ; 



a röptyűk rovátkái nyilvánosabbak D. lepidus. 



a) A hím csápjai fűrészesek; az előtörj előszélétől hátrafelé irányúit or- 

 mócskák a törj közepéig nem terjedők 

 e) A test kisebb, fekete ; a törj elül mérsékelten domborodott s kevésbbé 



sűrűn pontozott D. clljpeatltS. 



c) A test nagyobb, rötsárga ; a törj elül púposán emelkedett és nagyon 

 sűrűn redősen pontozott D. ScihVbergl. 



1. D. pygmaeus Fabricms. 



Elater pygmaeus Fabr. Entom. Syst. I. 2. 231. (1792). — Panzer, Entoin. German, etc. I.Eleuth. 

 243. (1795). - Paykull Pauu. SÙec. III. 42. (1800). — Fabric. Syst. Eleuth. II. 246. (1801). — 

 Herbst, Natiirsystem etc. X. 96. 112. tab. 167. f. 2. b. (1806). Gyllenh. lus. Suec. I. 436. ( Ç ) — 



Billberg. Enumer. Ins. 21. 

 Eucnemis pygmaeus Mannerh. Encn. Insect, genus monogr. tract. 30. t. 2. fig. 4. 5. 6. (1823). — 



Gyllenh. Ins. Suec. IV. 364. 

 Dirhagus pygmaeus Casteln. Hist. Nat. d. Ins. Coléopt. I. 224. (1840). Microrhagus pygmaeus 

 Bach, Käferfauna II. 26, — Kiesenw. Naturg. d. Ins. Deutsclil. IV. 202. — Thomson, Skand. 

 Col. VI. 50. Bonvoul Monogr. d. Eucném. 539. — Seidlitz, Fauna Baltica. 108. — Eedtenb. 



Faun. Austr. 3. I. 524. 



Oblongus, niger, nitidus, pube grisea mediocriter vestitus ; femoribus 

 bruneis, tibiis tarsisque testaceis. Capite convexo, dense rugoso-punctato, 

 fronte inter antennas clypeoque basi valde constricto, longitudinaliter 

 impressis, vertice carinula tenui, plus-minusve dlstincta instructo. Antennis 



t 



