226 



jobban látható és kissé sima, a csípők közötti nyujtványa szélesded s vé- 

 gén kerekitett, A hátsó csípők lemezei nagyon szélesedettek s az oldalak 

 felé jobban keskenyedettek. A has utolsó szelvénye egyszerű s hegye kere- 

 kített. A hátsó kocsák első íze a három következővel együttvéve egyenlő 

 hosszaságú, az utolsó előtti pedig nagyon kicsiny s alul alig kissé kinyúlt. 

 Az ismert hat fajból a következő tenyészik Európában s hazánkban. 



H. proe&rulus Mannerheim. 



Eucnemis procerulus Mannh., Eucnem. Ins. Gen. monogr. tivact. 32. t. 2. lig. 7. 8. (1823). — 



Gyllenh. Ins. Suec. IV. 365. 



Eucnemis elaterinus Villa, Coleopt. Eiu-. 62. (1838). 



Hypocoelus procerulus Kiesenw. Nat. d. Ins. Deutsch. IV. 208. — Bonvoul. Monogr. d. Eucuém. 



695. — Seidlitz, Fauna Baltica. 109. — Eedt. Faun. Austr. Edit. 3. 1. 526. 



Nematodes procerulus Thoms. Skand. Col. VI. 51. 



Oblongus, niger, pube grisea sat dense vestitus ; antennis pedibusque 

 ruíis, femoribus plerumque infuscatis. Capite convexo, dense rugoso-punc- 

 tato, et longitudinaliter tenue, nonnunquam obsoletius, carinato. Pronoto 

 mediocriter convexo, dense, praesertim ad latéra rugose punctato, ante 

 medium, vei prope basim saepe obsolete bifoveolato ; angulis posticis acu- 

 tis, nonnunquam rafescentibus. Elytris pronoto fere adhuc bis longioribus, 

 parum convexis,striatis et transversim rugosiuscule punctatis, striis duabus 

 internis apice profundis. Subtus subtiliter punctulatus. 



Longit, 3V2— 5V2*%i. 



In Hungária meridionali et Transsylvania lectus. 



Hosszúkás, fekete, szürke szőrcsékkel meglehetős sűrűn ellátott ; csáp- 

 jai és lábai rőtszínűek, a czombok néha sötétebbek. Feje domborodott, 

 sűrűn redősen pontozott és vékony, néha enyészetes hosszormócskával 

 jelölt. Torja középszerűen domborodott, sűrűn, kivált a széleken redősen 

 pontozott, közepe előtt, vagy alapja közelében gyakran két enyészetes 

 gödörcsével ellátott ; hátsó szögletei hegyesek s néha vöröslök. Eöptyűi a 

 torjnál majdnem még kétszer hosszabbak, kevéssé domborodottak, hátrafelé 

 mérsékelten keskenyedettek, rovátkoltak és harántan kissé redősen ponto- 

 zottak, a két első rovátka végén mélyen bevésett. Alul finomul pontozott. 



Hossza 3 Va— 5 Va %. 



Ezen eurpaszerte meglehetősen elterjedett faj, Krassómegyében Fe- 

 renczfalvánál, Szőrénymegyében a Herkules-fürdőnél és Erdélyben Tihuczá- 

 nál találtatott. 



10. XylophiluS Mannerheim. 



Eucnemis Ins. Gener monogi'. tract. 14. nota (1823). 

 Xylobius Latr. Ann. d. la Soc. Entom. d. France. III. 124. (1834). — De Casteln. Hist. nat. d. 

 Ins. Coléopt. I. 222. — Lacord. Gen. des Coléopt. IV. 119. — Kiesenw. Nat. d. Ins. Deutsohl. IV. 



209 Jaqu. Du Val, Gén. d. Coléopt. d'Eur. III. 119. — Thoms. Skand. Coléopt. VI. 48. — 



Eedt. Faun. Austr. Edit. 3. I. 527. 



Clypeus basi valde constrictus, antice bisinuatus et versus latéra 



