In varus partibus Hungáriáé inventus. 



Hosszúkás, hengeres, végén kevéssé keskenyedett, röt- vagy barna- 

 sárga; fejtetője, torjának többé-kevésbbé szélesedett haránt szalagja, röjD- 

 tytíinek korongján levő tojás- alakú folt, mely azonban tövökre és széleikre 

 nem terjed s gyakran melle és hasa feketék; vagy néha egészen barna- 

 sárga, sárgás-szürke szőrösekkel vigályan ellátott. Feje s torja nagyon 

 doraborodottak, nem nagyon sűrűn, de meglehetős erősen pontozottak; 

 amannak homloka elül gödörcsével jelölt, emez pedig majdnem haránt és 

 hátulsó szögletei hegyesek. Paizsa végén kerekített. Röptyűi a torjnál majd- 

 nem még kétszer hosszabbak, közepeik előtt oldalvást kissé benyomottak, 

 meglehetősen domborúak, rendetlenül pontozottak, hátul enyészetes rovát- 

 kákkal s a köztércséken elül majdnem soros, hátul pedig rendetlen ponto- 

 zattal. Melle durván, hasa gyöngébben, de elég sűrűn pontozott. 



Hossza 2— 4V2 %. 



Ezen Európában gyakoribb faj a fűz-, szil- és nyírfa törzsein talál- 

 tatik és Trencsénmegyében Budatinnál, Budapest körűi és hazánk déli 

 részében fordul elő. 



11. Otho Kiesemvetter. 



Natiu'g. d. lus. Deutsch. IV. 209. nota. — Jacqxi. Du Val, Gen. des. Coléopt. III. 120 — Bouvoul. 

 Monogr. d. Eucném. 171. — Eedtenb. Paun. Austr. Edit. 3. 1. 527. 



Clypeus basi valde constrictus, margine antico medio parum rotunda- 

 tim producto et obsolete sinuato. Antennae dimidio corpore breviores, 

 maris pectinatae, feminae profunde serratae, articulis secundo et tertio 

 ]3arvis, valde brevibus. Palporum articulo ultimo subsecuriformi. Prosterni 

 lateribus longitudinaliter-subimpressis, suturis simplicibus, processu inter 

 coxas lato, apice attenuato. Coxarum posticarum laminis angustioribus, 

 subparallelis, intus parum, ad latéra paulo magis dilatatis. Tarsorum po- 

 sticorum articulo primo reliquis simul sumtis longitudine subaequali, 

 quarto subtus sublobato. Ventris segmento ultimo subtriangulari, apice 

 obtuse acuto. 



A test hosszúkás, hengerded, hátul lassanként keskenyedett. Sisakja 

 alapjánál nagyon összeszorult, előszélé közepén kissé kinyúlt és alig 

 kevéssé kiszélelt. A csápok féltestnél rövidebbek, a hímé fésűsek, a nős- 

 tényéi mélyen fűrészesek ; második és harmadik ízök nagyon rövidek. 

 A falámok utolsó ízüléke majdnem bárdalakú. Előmellének oldalai kissé 

 hosszában benyomottak, varrányai egyszerűek, nyújtványa szélesded s 

 s végén hegyes. A hátsó csípők lemezei keskenyebbek, majdnem párhuza- 

 mosak, innenső részükön csak kissé, az oldalakon pedig valamivel jobban 

 szélesbedettek. A hátsó kocsák első ize körülbelől oly hosszú, mint a követ- 

 kezők együttvéve, a negyedik alul kissé karélyos. A has utolsó szelvénye 

 háromszögüded s vége tompán hegyes. 



E nemből csupán egy faj él Észak-Európában s hazánkban. 



I 



