240 



sarkantyúi fehéres-szennysárgák; rágói a középen rötszinűek; fejét és torját 

 felül barnasárga, alul pedig sárgás-hamvasszürke , hosszú szőrözet fedi ; 

 végtestének középső szelvényei finoman pontozottak ; szárnyai átlátszók, 

 végeiken kissé füstösek, ereik szurokfeketék, a tőpikkelyek homályos- 

 rőtszínűek. 



A nőstény : felsöajka és száj védője fekete s ez utóbbi némileg szét- 

 szórtan redösen-pontozott; csápjainak utolsó ízülékei alul barnásak; közép- 

 torja fényes, közepén szétszórtan pontozott, hátsótorja fénytelen s szív- 

 alakú terűje igen finomul pontozott ; végtestének hátszelvényei közöl: az 

 elsőt sárgás-hamvasszürke hosszú szőrözet fedi, hátsó széle szőrtelen és 

 sima, a második tövön sárgás -hamvas szürke, a középen pedig fekete szőrös, 

 a 3 — 5 tövön bársonyfekete s a 2 — 4 szelvény hátsó szélét molyhos szőrű 

 szennysárga széles szalag ékesíti, az 5-iknek és a 6-iknak oldalain 

 barnasárga rojtos szőrözet van, felső pelczéje igen finomul harántan- 

 rovátkás és a végén kerekített; hasának szelvényei hátsó széleiken kes- 

 kenyen aranyos szegélyűek és a három első hátsó széle előtt sárgás- 

 hamvasszürke, a negyedik barnasárga rojtos szőrű; lábainak gyűjtőszőre 

 ezüstszínű, a térj éken alul rőtszínű pamat van, belülről pedig rőtszínű 

 szőrözet fedi. — Hossza 12 »^(^. 



A hím : felsőajka fekete, szájvédője csaknem egészen sárga, a végén 

 keskenyen barnával szegélyzett; csápjai vékonyak, 9 '''^ hosszúak, har- 

 madik ízök kétszer olyan hosszú mint a milyen széles, az ostor vége felé 

 lassankint vastagodott; középtorja kissé fényes, igen sűrűn és finoman 

 pontozott, de rajta szétszórtan olyan nagyobb pontok is láthatók, melyek- 

 ből szőrszálak állanak ki ; végtestének hátszelvényei közöl : az elsőt barna- 

 sárga hosszú szőrözet fedi, a másodiknak tövén rövidebb barnasárga, hátsó 

 szélén és a 3 — 5 egészen, valamint a 6-iknak a tövén fekete szőrözet 

 van, a 3 — 5 hátsó szélét molyhos szőrű daraszürke keskeny szalag ékesíti, 

 a 6-ik barnasárga rojtos szőrű és miként az utolsó oldalain kis foggal 

 fegyverzett, felső pelczéje sűrűn pontozott és a végén csonkított; hasának 

 szelvényei sárgás-hamvasszürke rojtos szőrűek s hátsó széleiken rőtszínnel 

 szegélyzettek, a 6-ik ferdén ormós és középen meglehetősen mélyen csa- 

 tornás; hátsó lábszárai görbültek és alul kissé kivájtak; térj éit rőtszínű 

 szőrözet fedi, ezek a két első lábpáron összenyomottak, hátul a tövétől 

 kezdve csaknem a közepéig szögletesen szélesedettek és innen fogva végeik 

 felé hosszában ívesen kimetszettek. — Hossza 12 »«^. 



Az Euccra paradoxa-YaA némileg rokon. 



Ez érdekes fajt Szlavóniában Dálja mellett, ez év június havában, 

 fészkeik körül tömegesen találtam ; valószínűleg Magyarország déh részét 

 is lakja. 



21. Eucera favosa. — Nigra; tarsorum articulis quattuor ultimis 

 unquiculorumque basi ferrugineis, calcaribus albido-testaceis ; mandibulis 



