248 



fentebb közlött levelére hivatkoznom, melyben ö Paradesiiuis (jracilis-i 

 említ, s ennélfogva ezen előfordulása által felette érdekes fajt (jurans in 

 verba magistri), nem mint Fontaria gmcilis-i, hanem mint Paradesmus 

 gracilis-i irom le. 



Hossza: 18—22«^, (la ábra) 

 Szélessége: 1'5 rf 17 ? %. 



A test felül erősen, alól kevésbbé fénylő, csaknem henger alakii ; a fe- 

 széles, középen erősen bemetszett jellemző homlok-barázdával; a felső ajak 

 szegélye homoruan kimetszett és rövid szőrrel fedett. Az alsó ajak (!2. ábra) 

 lapos mindkét oldalon egy pár f ggal, melyek felső felületén apró tompa 

 fogacskák vannak (2a ábra) ; az alsó ajak külső szegélyén mindkét oldalon 

 három erős tüske, mig a belső szegélyén csak 2 — 2 tüske van, alsó részén 

 a szőrök rövidebbek és finomabbak, mint a felsőn. A tapogató (3-ik ábra) 

 ízei a végső íz kivételével — mely igen kicsiny és két csecsalaku nyulvány- 

 nyal bír — egyenlő hosszuk és finom szőrrel borítvák. A szemek, mint 

 minden Polydesmns-íélénél hiányoznak. Minden testgyűrün egy mélyen 

 bevágott haránt barázda van, mely az oldallapokig terjed; az oldallapok 

 rövidek s végükön a C. Koch ^ által említett hegyes kampó-szerű nyúlvány 

 az általam fogott példányoknál hiányzik, miként azt Dr. L. Koch hozzám 

 intézett levelében is említi. A végíz (4-ik ábra) meglehetős hosszú, elmetszett 

 farokszerü nyúlványban végződik, melynek két oldalán két kerek dudor 

 van ; ezen farokszerü nyúlvány ritkán elhelyezett hosszú és erős tüskével 

 van fedve. Az ölelő szervek (5-ik és 5a ábra) — melyek egyúttal a Chilog- 

 natháknál a Glomeris-félék kivételével közösülő szervül is szolgálnak — 

 három egyenlőtlen hosszúságú függelékkel birnak, melyek közül a közbülső 

 (5a ábra) nincsen szorosan az alapi részhez hozzáforrva, hanem csak az 

 izomzat által van ezzel összekötve ; a legrövidebb csorga-szerü mélyedéssel 

 bíró függelékben van elhelyezve a voltaképeni penis (o-ik ábra a). Az egész 

 test "^ sötét kávészínbarna, a fej mellső szegélye és az oldallapok barnás- 

 sárgák, valamint a végső íz farokszerü nyúlványa is ; a hasi rész piszkos 

 fehér; a tapogatók sárgás-barnák, s a végső ízeik barna színbe átmenők. 



Leihelye : Budapest, a margitszigeti virágházak. 



2. SCHENDYLA Beros et Meinert LINOTAENIA C. L. Koch. 



X-ik Tábla. 6—9. ábra. 



Fr. Meinert, ki a Geopliilusok családjába tartozó Chilopod-Myriopo- 

 dákkal legtüzetesebben foglalkozott, s ezek eriticai osztályozása legnagyobb 



1 C. Koch idézett müvei. 



2 Az általam talált példányok szim'e nézve nem egyeznek meg a C. L. Koch (Die Myrio- 

 poden. II. köt. 52-ik lapon LXXXV. Tábla. 173. ábra.) leírása és rajzával, de először hivatkozom 

 LiNNE ezen mondására «nimium ne crede colori», és arra hogy Koch azon példányokat, miről 

 a fajt leirta csak borszeszben én pedig élő állapotban kaptam. 



