252 



Az állat fiatal korában ezek piros színűek, míg helyhez kötött s ivarerett 

 állapotban festő anyagukat elveszítik s csupán egy-egy erősen fénytörő, göm- 

 bölyű testecske marad hátra, hihetőleg a lencsék ; miként azt már Ehren- 

 BERG is nagyon helyesen észlelte, ki azonban fekvésüket kissé tévesen a 

 kerékszerv alapjára teszi. 



Ama cuticiüa-kiemelkedést a finom sörtékkel, melyet a köztakaró 

 tárgyalásánál röviden érintettem, a külérzéki szervek közé sorolom s nem 

 tartom egyébnek, mint a más rotatoriáknál is előforduló tapogató szerv- 

 nek ; annyival is inkább, miután béltartalma finom szemcséjű plasma egy 

 tojásdad, erősen fénytörő testtel (1. ábra), mely hihetőleg nem egyéb, mint 

 a visszafejlett ideg végmaradványa, az idegsejt magja. E nyúlvány az állat 

 hátoldalán fekszik s így csupán akkor látható, ha az állat oldalhelyzetben 

 nyugszik. 



A kerékszerv csillakoszorújának alapjáról leírt két nyúlványos sejtet 

 is az idegrendszerhez sorolhatni, bár oldalnyújtványaiknak az idegköz- 

 ponttal való összefüggését kimutatni lehetetlen. 



Helyváltoztatási szervekről szoros értelemben szólani nem 

 lehet, miután az állat helyhez kötött életet él ; mindazáltal bátran mond- 

 hatni, hogy helyváltoztatásra a kerékszerv és láb szolgál. x\zonban a kerék- 

 szerv csupán a még fiatal s helyhez nem kötött álczáknál szolgál örvényzése 

 által helyváltoztatásra, mely alkalommal lábát s törzsét kissé összehúzza ; 

 míg helyhez kötött állapotában a kerékszerv elveszíti eme élettani föladatát 

 s csupán a víz megújítására s a zsákmánynak a szájba való örvényzésére 

 szolgál. Ezen állapotban a helyváltoztatás eszközlésére a kinyújtható és 

 összehúzható láb szolgál ; de csupán a tokba és a tokból való ki- és be- 

 húzódásra. Történik azonban néha, hogy az állat helyhez kötöttsége után 

 is elhagyja tokját, különösen, ha nagyon háborgattatik ; miként azt 

 Ehrenberg is észlelte ; de ilyenkor helyét nagyon nehézkesen változtatja. 



A láb az állat törzsének elkeskenyedö folytatását képezi s oly hosszú, 

 mint maga a törzs a fejjel együtt; alapján legszélesebb s vége felé fokoza- 

 tosan keskenyedik, míg végre belőle egy kis nyúlvány különül el (3. ábra). 

 Kinyújtott állapotban egészen sima, míg ha összehúzódott, rajta haránt- 

 redőket lehet észre venni. Alapján a vastagbél és a külső tokot elválasztó 

 mirigyek fekszenek s ez utóbbiak vezetéke itt is szájadzik (3. ábra). Egész lefu- 

 tásában csupán négy, meglehetős széles, átlátszó és elágazás nélküli izom 

 fekszik, melyek közül kettő a végső kis nyúlványban, míg a más kettő a nyúl- 

 vány alapjáról ered. Ezen képleteken és a lábat borító cuticula alatt fekvő 

 mátrixon kívül más, nevezetesen idegekre emlékeztető képletek nem léteznek. 

 ■ Izoinr end szere jól van kifejlődve s négy, meglehetős széles, 

 köteg által képviseltetik. Az egyes izomkötegek, mint épen említem, a láb 

 végétől erednek s a rágógyomorig elágazás nélkül futnak (1. ábra) ; míg a 

 rágógyomron túl, a szájnyílás és kerékszerv felé, több finom ágra osz- 



