258 



Maderspach Livius rozsnyói bányamérnök úr utján jutott s melynek lei- 

 helye a mellékelt czédulka szerint Pintikova (Poloina) volt. A közelebbi 

 vizsgálat és összeliasonlitás a m. n. Múzeum gyűjteményében levő példá- 

 nyokkal a leihelyet kétségen kivül tette és Stürzrnbaum úr e helyen is kife- 

 jezett meleg köszönetem mellett szives kézséggel rendelkezésemre bocsátá 

 vizsgálat czéljából a darabot. 



Az anyaközet dendrites, piszkos sárga színű agyagpala, melyet köz- 

 vetlenül világos barna, nagyoltan kristályos Axinit l)orít. Erre elég bőven 

 csillogó szemesés Fakóércz és igen kevés Chalcopyrit következik; a világos 

 barna Axinit felülete pedig apró vörösbarna, egyes helyeken majdnem szín- 

 telen, csillogó ugyancsak Axinit kristálykákkal van borítva. A kristálykák 

 igen jól tükrözvén és mivel felületükön átalában csekélyebb mérvű zavará- 

 sokat észleltem : a kristálytani vizsgálatra alkalmasaknak bizonyultak. 

 Az egyes kristályok részletezése előtt azonban czélszerünek tartom, hogy 

 az Axinitra vonatkozó kristály-morfológiai ismereteink jelen állásáról szóljak. 



Hauy, P. E. Neumann, Levy és mások alapvető dolgozatai után Ger- 

 hard vom Eath^ foglalkozott tüzetesen, mondhatni az Axinit monográfiájá- 

 val és az addig e tárgyban megjelent dolgozatokat kimeritőn és bírálva tár- 

 gyalva, az Axinit kristályokat Hauy és G. Rose eljárása szerint úgy állítja 

 föl, hogj^ ö is az Axinit átalában domináló 3 lapja (P,'^ u, r) közül az r és u 

 lapokat mint vertikáhs hemiprizmákat {oo^P és c<jP') tekinti, csakhogy a 

 kristályoknak az előbb említett búvárok által fölfelé helyezett végét lefelé 

 forgatja. A kristálytani elemeket újonnan állapítja meg és véghezvitt szám- 

 talan pontos mérés és számítás után adatainak úgy nagy száma, mint megbíz- 

 hatósága által nagy szolgálatot tett a tudomány és az utána jövők érdekében. 



1870-ben dr. Schrauf közölte az \, h. az Axinitra vonatkozó tanul- 

 mányait és több leihelyekről származó, még közelebbről le nem írt kristá- 

 lyok meghatározása mellett az Axinitot új fölállítás és elemek alá veszi. 

 A G, vom Rath által fölvett prizmák nála tetartopiramisok (r iTl, u 111) a 

 P lap pedig a bázis véglapja (r 001) lett. A két fölállítást egybevetve, azon- 

 nal kitűnik Schrauf fölállításának előnye, a mi a tengely-metszések tetemes 

 egyszerűsítésében áll, habár képben alakjai nem minden esetben nyújta- 

 nak jól áttekinthető ábrákat. Ezen utóbbi körülmény tekintetbe vételével 

 Websky '^ a RATH-féle fölvételhez csatlakozik, míg Hessenberg ^ Schríuf 



1 Pogg. Ann. CXXVIII. Bd. 18GG. p. 20 és 227. 

 ^ A nii ábráinkon c betűvel jelölve. 

 " Qr. Tschermak's Miner. Mittheil. Jahrg. 1872. p. 1. 



•• Miner. Notizen. Neue Folge. Achtes Heft p. 30. Aus den Abb. der Senckeuberg. Natur- 

 forsch. Ges. in Frankf. a. M. Bd. VIII. 1873. 



