48 



A tápanyagot többnyire felszívás által veszik föl;, a mit az izmos 

 oesophagus és bulbus tetemesen elősegít. 



Az elveszett testrészeknek visszaszerzés! képessége e férgeknél hián}'- 

 zik. Bastian több szárazföldi és tengeri fajon tett kísérleteket;, de ered- 

 ménytelenül. 



Vedlések általában előfordulnak, de a fajok nagy részénél még nem 

 észleltettek. Vedléskor nemcsak a külső cuticula, hanem a szájüreg chitin 

 bevonata is leesik. Egy Anguillula élettartama alatt, eddigi vizsgálataim 

 után ítélve, háromszor vedelhetik. Igen gyakori tünemény ezen állatok né- 

 melyikét, különösen az Anguillula acetit, a külömbözö vedlési stádiumok- 

 ban észlelhetni. 



Az Anguillulidák egyik leghatalmasabb ösztönét a vándorlási ösztön 

 képezi. Alig található egy faj is, a melynél ezen ösztön ne volna kifejlődve. 

 Ennek oka a fajfentartási ösztönben keresendő. 



Ha, egy eczettel telt üvegben, az A. aceti fajok túlságosan elszaj)o- 

 rodnak, akkor azok nagy része abból kiszabadulni iparkodik; gyakran 

 3 c/^i magasságra is megmászszák az üveg sima belfelületét, és azon a leg- 

 szebb rajzokat idézik elő. BüTScaLi egyes, a Cephalobus és Aphelenchus 

 nemekbe tartozó fajoknál hasonló megfigyeléseket tett. 



A vándorlási ösztönt legszebben találjuk kifejlődve a Ehabditis nem 

 alakjainál. Tudvalevő, hogy e fajok ivarérett egyénei mindenütt fellelhetők, 

 a hol szerves anyagok rothadásnak indultak. Képzeljünk már most ma- 

 gunknak valahol a földön egy kisebb területet, mely e férgek életére ked- 

 vező. Nemde ott gyorsan fognak szaporodni, s a terület csakhamar hem- 

 zsegni fog általuk. A tápanyag azonban idővel elfogy, s elvégre is a meglevő 

 peték kifejlődnek, az embryok pedig a tápanyag hiánya által hajtva, kedve- 

 zőbb helyet fognak számukra keresni, azaz vándorlásnak indulnak. A ván- 

 dorlás alatt nem egyenkint, hanem tömegesen mennek, szorosan egymás 

 mellett, hogy testöknek nedvessége őket az esetleges végkiszáradástól meg- 

 óvja. Vándorlásuk alatt álczákká fejlődnek, s vedlés alkalmával lefűzödött 

 cuticulájokat burok gyanánt magukon hagyják. Az álcza ezen burkával 

 vándorol tovább, s ha idejekorán új éléstárra nem akad, egyidöre megder- 

 med, később pediglen, ha kedvezőbb körülmények közé nem jut, elvész. 

 Az embryok e tekintetben sokkal nagyobb életszívósságot mutatnak; hosz- 

 szabb kiszáradás után nedvesség hozzájárultával felélednek, s kellő táp- 

 anyag jelenlétében tovább fejlődhetnek. A föld telve van ily embryokkal, 

 minek következtében könnyen lehet azokat kényünk kedvünk szerint előva- 

 rázsolni. Ha egy földdel megrakott edénybe, egy darab rothadásnak induló 

 anyagot helyezünk, akkor az néhány nap múlva megtelik Nematodákkal. 



A mi ezen állatkák élettartamát illeti, arra nézve egész biztonsággal 

 nem felelhetünk. Igen valószínű Davaine azon állítása, hogy a T. tritici 

 első szaporodása után elvész. Én az A. acetinél hasonlót vélek állíthatni. 



