51 



Ezek után csak egyeseket szeretnék még felemlíteni az Anguillula 

 aceti életszívósságát illetőleg. 



E faj 4 — 5 C. fokú hidegnek vagy 40° C, melegnek kitéve, lassankint 

 megdermed es többé életre nem hozható. Indigo-, carmin- vagy sóoldatban, 

 nemkülönben a leggyengébb borszeszben csakhamar elvesz. Szénsavtar- 

 talmú vizekben, gyenge savakban igen soká elél. Erős eczetsavban csak 

 V2 óra múlva, kálihydratban pediglen 5 perez alatt vész el görcsös jelene- 

 tek között. A vízben igen soká elél, s valószínű, hogy ott él és szaporodik 

 is. (Nem-e azonos e faj a Vibrio fluviatilis Müllerrel ?) 



Az Anguillulidáknak Tylenchus nevű genusa valódi növényi parasi- 

 tákat tartalmaz. 



E i3arasiták közöl egyesek bizonyos növények külömbözö alkatrészei- 

 nek szövetében élve, kiemelkedéseket, úgynevezett gubacsokat (Gallen) 

 hoznak létre. 



Ezek közöl az első helyet az ismert Tylenchus tritici foglalja el, mely 

 a beteges buzaszemeknek (Gichtkranke Körner) okozója. (V. T. 21. a.) 



E faj fejlődési viszonyait először Eoffredi^ írta le elég kimerítően, s 

 később több búvár, nevezetesen Bauer^ és Davaine^ kutatásai eredményeit 

 megerősítették. 



Az egészséges magokkal egyetemben beteges magok is elszóratnak, 

 melyekből a nedvesség hozzájárulta után az embryok a burkon keresztül a 

 kicsirázni kezdő egészséges magokba hatolnak, hol valószínűleg az egész telet 

 el is töltik. Tavaszszal a kihajtó búzának szárába hatolnak, (V.T. 21 . í>),honnét 

 a feljődő maghon belsejébe jutván, ivarérettekké válnak. Itt azután párzanak, 

 lerakják petéiket, melyekből nagyszámú embryok keletkeznek. A maglion 

 ennek következtében elváltozik, s kéi)ezi az úgynevezett kóros buzamagokat. 



Gazdászati szempontból még igen érdekes a Tylenchus Schachtii 

 nevű faj is, mely a czukorrépa gyökerein élősködik. E fajnak eddigelé csak 

 az otromba küllemű nőstényei valának ismertetve, melyek a répa gyöke- 

 rére tapadva, tojásidomú hólyaggá szívják fel magukat. Stein minden ily 

 hólyagban egy kis, spiculumokkal és szájtövissel ellátott Tylenchust talált. 

 Ezek e faj hímjei, melyek a nőstények belsejében élnek. 



Ez ideig már szépszámú növényparasitát ismerünk, melyek mind a 

 Tylenchus genus alakjai közé soroltatnak, s azáltal tűnnek ki, hogy nagy 

 részük a növények egyes részein gubacsokat idéz elő (Älchengallen). 

 A Tylenchus genus tárgyalásánál e fajokkal megismerkedhetünk. 



E helyen csu|)án BRAUN-nak^ idevágó jeles értekezésére akarom a 



^ Journal de pliysigue par Rozier. 1775. 1. kötet. 

 '■^ Philosophical Transact. 1825. I. kötet. 

 ^ Eecherches sur l'Anguillula du blé nielle. Paris 1857. 



^ Sitzungsberichte der Ges. naturforschender Freunde zu Berlin. 1875. März. — 

 Angol fordítása az Ann. nat. Hist. XV. kötet, pag, 342. 



