126 



26. Dorylaimns brigdammensis De Man. 



De Man. Onderz. pag. 35—39. T. VI. fig. 13 a—f. 



Ezen faj nagy rokonságot mutat a következő fajhoz. Attól gyengébb 

 szuronya s hosszabb œsophagusa s a méretek által külömbözik. 



? ^ 



t. h. = 1-7 % 1-4— 1-5 ^f^ 



h : œ. = 1 : 5 1:4 



h : f. = 1 : 5 1:5 



27. Dorylaimns longicandatus Btschl, 



BüTSCHLi. Zur Kenntniss. pag. 20. 



De Man. On-lerz. p. 32—35. T. V. VI. fig. 12 a~f. 



Található nedves földben tenyésző növények gyökerein. 



A száj körűi 6 kis ajak található, melyek mindegyikén két papilla 

 foglal helyet. A szájüreg serlegidomú s a benne levő tövis igen erős. 

 Az igen hosszú s finom fark könnyen elárulja. A vulva valamivel a test 

 közepe előtt fekszik. A hímek az alfél előtt egy sor papillával bírnak. (22.) 



Találhatók fünemü növények gyökerein. 



Ezen nem fajokban igen gazdag. Az eddigi kutatásokból kitűnik, 

 hogy nagy elterjedésnek is örvendenek. 



Gen. TYLENCHOLAIMUS de Man. 

 Tylenchus Bst. 



E nemet De Man a Tylenchus miriabilis nevű faj alapján állította fel. 

 BüTSCHLi a nevezett faj leírásánál maga is kiemeli, hogy ép oly jogosan 

 oszthatta volna e fajt a Dorylaimus nembe, mint a Tylenchus genusba, 

 mivel mindkét nem tulajdonaival bír. DeMa.n tehát észszerűleg cselekedett, 

 midőn ezek alapján egy új nemet állított fel s az említett fajt a Tylenchus 

 genusból kivonta. Hímek ez ideig még nem észleltettek. 



E nem a bárzsing alkotásában s az ovariumok finomabb szerkezeté- 

 ben megegyezik a Dorylaimus genussal, a szájtövis s az ivarszervek alko- 

 tásában azonban a Tylenchus nemmel. 



Elterjedésükről még keveset szólhatunk ; én ez ideig e nemnek egy 

 képviselőjét sem ismerem. 



Fajai a következők : 



