188 



a melyet Frivaldszky János úr 1872-ben úgy mellesleg Tátra-Füred körül 

 gyűjtött. 



Ezek az adatok azonban természetesen mind igen töredékesek ; s a 

 Magas-Tátra hemipterologiai tekintetben is még tüzetes átkutatást igényelne. 

 Erről 1877 nyarán személyesen is meggyőződtem. 



A magyarországi KárjDát- egyletnek 1877. évi közgyűlése alkalmából 

 ugyanis véletlenül abba a kellemes helyzetbe jutottam, hogy két napot 

 a Magas-Tátrában tölthettem és ott pár órát a rovargyűjtésnek is szentel- 

 hettem. Ez volt az említett évnek augusztus 5. és 6-án. 



Az első napon a Tátra-Füredet környező fenyvesben vadásztam ; kuta- 

 tásaim a fürdőtől (1018 m.) az ú. n. Öt-forrás tájáig (1325 m.) terjedtek ki. 

 A szerzett zsákmány különösen Capsidákban volt gazdag, mint a melyek 

 tudvalevőleg a tűlevelű fáknak kiváló kedvelői. Itt voltak a veresfenyön a 

 Phytocoris Pini Kh. álczáján kívül Dichrooscytus riifipennis Fall., Lygus 

 ruhricatiis Fali., Crenmoccphalus mnhratilis Fabr. és Atractotomus magni- 

 cornis Fali. egész Európában elterjedt gyakoribb fajok. De találkoztak 

 ritkább s érdekesebb fajok is a Psallus-nemből, ú. m. Psalliis Kolenatii 

 Flor., pinicola Reut., liiridus Reut, és lapponiciis Reut., a melyek sajátságos 

 földrajzi elterjedésüknél fogva különös figyelmet érdemelnek. 



Ismeretes dolog, hogy Közép-Európa havasai földrészünk éjszaki 

 tájaival úgy állat-, mint növényföldrajzi tekintetben sok analógiát mutatnak, 

 s hogy sok állat- és növényfaj mind a két területen egyaránt tenyészik, 

 a nélkül azonban, hogy a közbeeső vidékeken is előfordulna. A Magas- 

 Tátrában is sok ilyen, távol éjszakra valló faj van. Ezek közé tartoznak a 

 többi között a Psallus Kolenatii és lapponicus is, a mennyiben mind a kettő 

 eddig csak az Alpesek hegyvilágában találtatott s az előbbi azon kívül csak 

 Finnország- és Livlandban, az utóbbi pedig Lapphonban. Harmadik elszige- 

 telt állomáshelyük tehát e szerint a Magas-Tátra. — A Psallus luridus eddigi 

 egyedüli biztos leihelye csak Tyrol volt. A Psallus pinicola Francziaország 

 és Svájcz fenyveseiben honos. Ezt az utóbbi fajt számos példányban gyűj- 

 töttem ; a gyűjtöttek között volt egy érdekes hímpéldány is, a mely tete- 

 mesen eltérő jellegeinél fogva talán egészen új fajt képez, és a melyet a 

 Capsidák kitűnő ismerője Eeuter újabb nagy művében (Hemiptera gymno- 

 cerata Europœ. I. p. 180.) e miatt külön leírásra méltatott. 



A mindenfelé közönséges Philaenus spumarius-on kívül a veresfenyön 

 továbbá csak egy kabóczát, a Thamnotettix ahietina Fali, fajt találtam; 

 de ugyanazon sikerűit még két szép Aphida, Lachmis Piceae Pz. és pinicola 

 Kalth., szárnyas alakjait is felfedeznem. — A fenyvesben itt-ott nyiladozó 

 tisztásokon Calocoris bifasciatus Hahn került hálómba ; kövek alatt pedig a 

 gyakori Deltocephalus ocellaris Fali. és síriaítts L. apró kabóczákra akadtam. 



A második napon Geyee Gyula iglói tanár barátom társaságában 

 Tátra-Füredről a Csorbái tóhoz lovagoltam. Ez a szép hegyi tó, mely 1350 



