189 



méternyire fekszik a tenger színe felett, és melynek partján a magj'arországi 

 Kárpát-eg.yletnek csinos menedékháza áll, még az erdötájon fekszik. Kristály- 

 tiszta vizében egy eddig csak Svéd-, Finn- és Angolországból ismeretes 

 vízi poloska, a Corisa cavifrons Thorns, úszkál és nem épen ritka. A tó szélén 

 heverő gránittömbökön a fürge Salda nigricornis Reut, szökdécsel ; a partot 

 ruganyos vánkosok gyanánt borító áfonyabokrok alatt pedig Schirus hiqiit- 

 tatiis L. kaparászik. A menedékház körül tenyésző fenyőfákon ismét itt vannak 

 amár tegnap Tátra-Füred mellett felfedezett Psa//íísj)í/»'co/rt és Laf/íjnfsPícfffí. 



A Csorbái tótól éjszakra a Bástya tornyosodik s a tó színtje felett 

 még valami 1000 méternyi magasságra emeli kopasz ormát. A gyorsan 

 röppenő nap hátralevő részét felhasználva, tehát még ennek a csúcsnak 

 déli lejtőjét siettünk lehetőleg átfürkészni. Utunk eleinte a Mlinicza patakhoz 

 vezetett ; s míg az úton levő esővízi tócsák széléről Salda saltatoria L. és 

 paUipes Fahr, kerültek gyűjtő üvegembe, magán a Mhnicza partján kövek 

 alatt AcoccpJuilus tiicinctus Curt, és annak egy sötétebb színezetű válfajával 

 találkoztam. Ezen a zúgó hegyi patakon átgázolván, azontúl folyvást emel- 

 kedtünk eleinte sűrű, utóbb mindinkább ritkuló és törpülő fenyves erdőben 

 egész a fatenyészet legfelső határáig. Nysius Jacohe.ae Schill, (f. brach, et 

 nympha), C alocoris fulvomacidatas De Gccr, Homodemns roseomacidatus De 

 Geer, GnatJiodiis punctatus Thunh., Athysanns simplex H-Sch., Deltocephalus 

 cnlceolatus Boh., pidicaris Fall, és cephalotes H-Sch. voltak itt a közön- 

 ségesebb fajok. Itt került kezembe azon kívül a -píiranyi Myrnwdohia tenella 

 Zett. egy hímjíéldánya is, mely faj eddig hazánkból nem volt ismeretes. 

 Itt voltam továbbá szerencsés az eddig csak Svájcz havasairól ismert 

 Dicranotropis divergens Kb. kabóczácskát is felfedezni. Ez a faj nemcsak az 

 erdőtájon, hanem feljebb a henyefenyő tájon is gyakori és az illatos havasi 

 füveken tanyázik. 



A henyefenyő tájon különösen a henyefenyőn élő alakokra fordítani 

 figyelmemet. Azon találtam: Dichroosrytus rnfipennis Fali., Philaenus spu- 

 murius L., Deltocephaliis cephalotes H-Sch. és Trioza femoralis Fürst, fajokat. 

 Sőt még egy Lygapida, a különben fenyőkéreg alatt tartózkodó Platygaster 

 ferriigiveus L. is feltévedt ezekre a magas tájakra: egy példányát egy henye- 

 fenyő ágon fogtam el. 



Ez alatt a henyefenyő tájnak körülbelől közepére értünk fel. A nap 

 már annyira közeledett a nyugati láthatár széléhez, hogy félj ebb nem halad- 

 hattunk és komolyan a visszatérésre kellett gondolnunk. Miután a Bástya- 

 lejtő éles gerinczéről még egy élvezetteljes pillantást vetettünk volna a 

 gyönyörű menguszfalvi völgy s a belőle felcsillámló Poprád -tó vadregényes 

 panorámájára, visszafordultunk tehát és sietve ereszkedtünk le ismét a 

 Csorbái tóhoz. Már alkonyodott, a midőn ismét oda értünk. Onnan aztán 

 csak az éj sötétében juthattunk el a kassa-oderbergi vaspálya Hochwald 

 állomásához, illetőleg a minket haza felé szállító vasúti vonathoz. 



