193 



eset, midőn e rovar a kukoricza gyökereit roppant mennyiségben lepte el 

 1878 Laposnyakról), előjön azonban egyes pázsitféléken is, többek közt 

 zab- és árpagyökéren, (Dr. Low Über eine dem Mays etc. Verhandl. k. k. 

 k. zoolog. bot Gesellsch. Wien 1877. 799. lap.), mely utóbbin találtam azt 

 én is a jelen esetben. 



Ezeken kívül, mint már fentebb említettem, még egy előttem isme- 

 retlen levéltetüt találtam ezen árpák gyökerén, melyről a rendelkezésemre 

 álló irodalomban sehol említést nem találok, s ez képezi ezen értekezésnek 

 a czímben is megjelölt tulajdonképeni tárgyát. Azon időben az irodalom 

 legcsekélyebb részével sem rendelkeztem, hogy e tárgynak utána nézhes- 

 sek, s így csakis egy igen hiányos rövid ismertetést közölhettem ez ügy- 

 ben. (Erdélyi Gazda 1876. sept. 1. 35. szám.) Ujabban alkalmam volt az 

 idevágó irodalomnak legalább egy kis részét felkutatni ; átnéztem a gaz- 

 dasági rovartani műveket is, hol e rovarnak nyomára sehol sem akadtam. 

 Kaltenbach (Die Pflanzenfeinde Stuttgart, Jul. Hoffmann. 1874.) Endeis 

 hella. Koch, Amycla fuscijrons. Koch, és Tychea nwycli. Koch, nevű levél- 

 tetveket említi, mint némely gabnanemüeknek gyökerein előfordulókat, s 

 ezek Koch művében leírva és ábrázolva vannak. (Koch Die Pflanzenläuse. 

 Aphiden. Nürnberg. 1854.) Említve van még egy Tichea setariae Tííss : is, 

 mely a kukoricza és köles gyökerén élne, ezt azonban leírásból sem isme- 

 rem, 8 ez KocH műveiben sincs leírva. Az Endeis hella, árpának és búzá- 

 nak, az Amycla fuscifron s , zabnak és kukoriczának gyökerén fordulna elő; 

 de ezek, a Koch munkájában létező leírások és ábrák után Ítélve, s Dr. 

 Löwnek, idézett czikkében kifejezett nézete szerint is, alkalmasint ugyan- 

 azonosak az általam fentebb említett Pemphuius Zeae Maydissal. A Tichea 

 amycli Koch pedig Triticum amyleum gyökerén fordul elő, s ez utóbbi 

 Kocnnál a 300- ik lapon van leírva, ábrája pedig az Ll-ik táblán 367. sz. a. 

 látható ; s mind a leírás, mind az ábra szárnyatlan alakra vonatkozik. 

 Ezen T. amycli hasonlít a szóban forgó levéltetvek nem teljesen kinőtt 

 szárnyatlan példányaihoz, csakhogy ha a két rovar valóban ugyanazonos, 

 akkor az általam vizsgált szárnyasok után ítélve, nem tartozhatnak azok a 

 Tychca genushoz. 



Nekem ezen esetben alkalmam volt a szóban forgó levéltetveknek 

 nemcsak szárnyatlan alakjait, hanem nympháit és szárnyasait is megta- 

 lálni. A szárnyasok kétségtelenül nem föld alatti életre vannak hivatva, 

 hogy mégis őket a gyökerek közelében találtam, az csakis abban talál- 

 hatja okát, hogy a küldött árpaszálak gyökerei földbe jól be levén tapasztva, 

 onnan nem voltak képesek előtörni. A szárnyatlanok, csőreiket beszúrva, 

 csoportosan ültek a gyökereken, és pedig inkább a vastagabb, mint véko- 

 nyabb gyökereken ; s azon ponton, hol csőrük beszúrva volt, nem ritkán 

 egy kis dudor volt észrevehető. A szárnyatlanoknak szárnyasokká alakulá- 

 sára nézve felemlítem, hogy ezen folyamat, itt is úgy, mint a Phylloxera 



Természetrajzi füzetek. IT. kötet ui. füzet. 13 



