197 



szóbeli, részint levélbeli értesítést, s volt alkalmam azt látni és észlelni 

 Kolozsvártt, K. -Monostoron, N.-Enyeden, s azon időben közöltem is egy 

 ismertetést e tárgyról az «Erdélyi Gazdában»^. Említést tesz róla továbbá 

 a «Gazdasági lapok »^, a m. k. természettudományi társulat közlönye. '^ 



A szabad szemmel látható tünetek e növénybetegségnél abban álla- 

 nak, bogy a szöllölevél alsó felületén egyes bemélyedt helyeket találunk, 

 melyek fehér, később pedig rózsaszínű szösszel vannak fedve, s e helyek- 

 nek megfelelöleg a felső felületen kidomborodások vagy bibircsók mutat- 

 koznak, melyek vagy rendes zöldszinüek, vagy barnaveresek, vagy feketék. 

 Később ezen elváltozott helyek összefolytak, s ilyenkor a megfelelő részek 

 feljül feketék, vagy legalább feketébe hajlók, alul pedig rózsaszínűek, sőt 

 kaphatók olyan levelek is, melyeknek alsó felülete egész kiterjedésben 

 fedve van az említett rózsaszínű szöszszel ; oly példányok azonban, melyek- 

 nél a felső felületen is van ezen szöszből, igen ritkán fordulnak elő. Ezen 

 jelenség május közepetáján kezd mutatkozni a szőlőn, s e hó folytán és a 

 következő hó elején van az legnagyobb virágában. Ha tovább is figyelem- 

 mel kisérjük a szőlőleveleket, azt tapasztaljuk, hogy július végén s augus- 

 tus elején egyes helyeken azok át vannak lyukadozva, vagy pedig egyes 

 részleteik elszáradva, vagy néha össze is zsugorodva. Uj foltok nyáron át 

 ritkán mutatkoznak, egyet-egyet azonban még július végén is láthatnak 

 képződni. 



Ha e szöszt górcsővel nézzük meg, láthatjuk, hogy az hosszú fona- 

 lakból áll. E fonalak parenchymsejtekből képződtek s nem ritkán chloro- 

 phylltesteket is találunk bennök. Többnyire végükön kissé kunkorodottak 

 azok, gyakran pedig sajátságos görbülésű, egyik vagy másik oldalon külön- 

 féle kidudorodásokat mutató, vagy épen csipkés szélű fonalak is találkoz- 

 nak közöttük. 



Ilynemű betegség — mint ismeretes — nemcsak szőlőn, hanem 

 sok más növényen is fordul elő, s azokat régebben gombának tartották, 

 Phyllcriiim, Erincam sat. néven írták le ; ma azonban tudjuk, hogy azokat, 

 legalább a legtöbb esetben PhytojAus nemű atkák szokták előidézni. Számos 

 fanemü növénynek ilyen bántalmairól olvashatunk többek között Dr. Löw- 

 nek a bécsi állat-nővénytani társulat kiadványaiban megjelent értekezései- 

 ben. A mi épen a szőlőt illeti, az itt előforduló kóros folyamatot, s illetőleg 

 az azt előidéző Phytoptm vitist Landois írta le először,^ s ugyanezen 

 tárgyról igen jó leírást találhatunk még egy olasz folyóiratban is.'-* Mind- 



=* «Erdélyi Gazda» 1878. 21. és 22. sz. 

 ® «Gazdasági Lapok». 1878. 25. sz. 



' «Természettudományi Közlöny». 1878. ang. X. köt. 108. füz. 325. lap. 

 •'* «Zeischrift. awiss. Zoologie. Siebold. Kölliker». 1864. XIV. köt. 4 füzet 353. lap. 

 ^ «Nuovo Gioru. Bos. Ital. Dietto Da T. Camel. Vol. Nono. Pisa». 1877. Briosi G. 

 suUa fitoptosi della vite. pag. 23. 



