199 



előadottak után állíthatok, hogy azok csakis májusban és június elején 

 vannak nagyobb számmal. Egy egy uj folt mutatkozik ugyan még július 

 végén is, de csak igen ritkán, s így a Pli. vitisre nézve nem látszik való- 

 színűnek azon átalában mondott állítás ; mert ha nyáron keresztül ismé- 

 telten új nemzedékek állanának elö, akkor nagy valószínűséggel újból 

 jelentkeznék azok munkájának eredménye a szölöleveleken. 



Attelelés. 



Az áttelelésre nézve Dr. Landois úgy nyilatkozik, hogy öszszel lassan- 

 ként megszűnik az atkák tevékenysége, s a fagy beálltával mindnyájan 

 elpusztulnak ; mielőtt azonban ez bekövetkeznék, téli tojásokat raknak, 

 melyeket a földre hullott leveleket borító szöszben találhatunk. Ez állítás 

 szerint tehát az áttelelés tojások alakjában történnék és pedig a földre 

 hullott leveleken, honnan tavaszszal a kikelő atkák felmásznának a szőlő 

 fris leveleire. Dr. Low azon föltevésnek ad kifejezést, hogy a Phytoptusok 

 az ágak héja alatt s a rügy fedő levelek közt telelnének át, és pedig vagy 

 magok a nőstény állatok, vagy azoknak tojásai. Soraubr ^^ a Ph. pyriiöl 

 szólva az áttelelés helyét az egy éves ágak rűgyeibe teszi. Ugyancsak 

 SoRAUER '^ egy idézetében a Ph. vitisïol az foglaltatik, hogy I. Moritz 

 január és február hóban a szőlő gyökerén találta azokat, hol épen olyan 

 tüneteket okoznának mint a Phylloxera vastatrix. A fent említett olasz 

 értekezésben pedig az van mondvn, hogy a Ph. vitis nem pusztul el őszszel, 

 hanem kitelel a rügyekben, s értekező deezemberben egy egy rügyben 200, 

 212 drb ily atkát is talált. Ugyanitt hivatkozás történik másokra, kik 

 Pirus communis, Prunus domcsiico, Sorhusaucupai'ia, Tilia grandi/ olia stb. 

 rügyeiben találtak Phytoptusoksit. 



Az én észleleteim e kérdés ügyében következők : 



1878 tavaszán és nyarán — mint már fentebb említem — a Ph. vitis 

 országos föllépte alkalmából észleltem e betegséget Kolozsvárt, K. -Monos- 

 toron, Nagy-Enyeden ; s a levelek szöszében ritkán s nagy nehezen akad- 

 tam egy egy élő állatra. 



1879. február 2-án, mely idő tájt még bő hó takarta a földet, a 

 k. -monostori szőlőkből haza hoztam szőlővesszőket; és pedig egyszer 

 olyanokat, melyek még ősszel levágatva a szőllöterületen hagyattak, továbbá 

 olyanokat is, melyek ősszel a föld alá lettek takarva. Górcsői vizsgálatnál 

 mindkét rendbeli vesszők rügyeiben nagyszámú Ph. vitist találtam. Hogy 

 épen hányan voltak, s voltak-e 200-an vagy 212-en — mint az olasz érte- 

 kezés említi — azt nem igen olvashattam meg; annyit azonban mondha- 

 tok, hogy egy-egy rügyben 40- 50 sőt 100 is találkozott. Ezen állatkák 

 mozdulatlanul ültek ott, ha azonban melegben tartottam őket, nem sokára 



*^ «SoRAUER. PflanzLiikranklieiten». 179. lap. 

 ^* SoRAUER. Pflanzenkranklieiten». 169. lap. 



