259 



A patkóorrú hártya három rodöböl képezve, melyek Icözül a középső 

 elsimuló, kevéssé feltűnő. A tölcsér mely és erősen, háromszorosan kisze- 

 gélyezett ; a mellső kiszegélyezés csatornás. 



A mellső, haránt álló porcztaraj, az orrnyílások tőszomszédságában 

 felemelkedő nyeregnek erősen kiálló közepén csak kevéssel keskenyebb, 

 mint a tompán lekanyaritott végén, mely utóbbi észrevehetően fedelesen 

 hajlott, csatornás és a tölcsér felé lekonyult. 



A lándzsának hátra, a homlok felé emelkedő porczos hegye kinyúló 

 s csaknem kétszer oly magas, mint a mellső harántlapja. 



A czombok közötti fark-röpülőhárfcya a fark fele majdnem egyenesen 

 elvágott szélein finom, tömött szőrözettél. 



A fark a fölkar hosszának két harmadát, a test hosszának felét éri el. 



A negyedik ujj első íze oly hosszú, mint a második ujj első percze ; 

 az ötödik ujj harmadik íze aligha hosszabb ugyanazon ujj második ízénél. 



Tartózkodás. 



Az eredetileg Afrikából és Dalmatiából ismertetett fajnak felfedezője 

 Magyarországon Dr. Fridvaldszky Imki: úr volt, ki 1845-ben a Siklós mel- 

 letti Abaligeti barlangban bukkant reá. Magam a Biharban a Bánlakai 

 Magyarbarlangban (Ungurestyilof) is megtaláltam. 



JEGYZET. 



A PETÉNYi-fele kézirat kiadására a kegyeleten kívűl, a melylyel e 

 méltatlanul agyonhallgatott, szorgalmas s buzdító működése által sok 

 tekintetben úttörő férfiú emléke iránt viseltetem, főképen az ösztönözött, 

 hogy a denevérek biológiai jellemzése mindenesetre a sikerültebbek sorába 

 tartozik. Kritikai méltatását kivált a leíró és rendszeres résznek ezúttal 

 nem ismertem föladatomnak, főképen azért, mert ez bizonyos előzetes föl- 

 tételekhez van kötve. 



Szükséges ugyanis, hogy azoknak az íróknak munkálatai, a kik a de- 

 nevérekkel tüzetesebben foglalkoztak, mint : Jeitteles és Margó értékökre 

 nézve szintén bírálat alá vétessenek, még pedig a mennyire csak lehet- 

 séges, azoknak a jíéldányoknak újból foganatosított vizsgálata alapján, a 

 mely példányokra az illető szerzők értekezéseiket alapították, s felhasználva 

 azt az anyagot is, mely Petényitől származik. 



Szükséges lesz első sorban a fajoknak kritikai megállapítása, a puszta 

 föltevesre bevett fajok eliminálása s a Nomeuclaturának a «lex prioritatis» 

 alapján való tisztázása. Vannak fajok, a melyeket mindenki felemiit, de ed- 

 dig senki megmutatni nem tudott. 



így Petényi dolgozatában is előfordul pl. a Vesperugo pipistrellus ; 

 de leírását nem adja s példány sem található ; Margó szinten kimutatja e 



