325 



Ha figyelembe veszszük továbbcá a Brookit alai^értékeit, szemben a 

 Pseudobrookit szögeivel és azoknak ingadozásával, látható, hogy a külömb- 

 ségek a határozottan jobb értekeknél jól számbavehetök, U. is. 



Broolűt ' Psendobrooldt diff. 



(Szám. AucT.) 



100 . 110 . . 40° 05' — " 4r 16' 30" (ad) . . IMI' 30" 

 100 .101 . . 4P 42' l^" 44° 46' 34" (al) . . 3° 04' 16" 

 001 . 011 . . 43° 21' 42" 41° 29' 49" (bfj) . . 1° 51' 53" 



Viszont a Pseudobrookiton mért értékek szembe állítva a következők: 



Brookit raeudoljvookit 



mérve diff. 



100. 110... 40° 05' —" ^'h/; 41° 34' 12" 1 ., 1°29'12" 



39° 29' 15"i ^'''''''^ ' __o 35, 45., 



41° 1:/ — " dr. KocH 1° 04' — " 



41° 15' — " G. VOM Eath 1° 10' — " 



lOi). 101 ...41° 42' 18" (al) V2° II' —"\ _° 58' 42" 



cn-e. ].y — ' --"] cn-c. 3° 17' 42" 



001 .OU ...43° 21' 42" (b;/) circ. k)° 50' — " dr. Koch cire. 2° 31' 'i.2" 



A menyiben tehát kristálytani vizsgálatra alkalmasabb anyaggal nem 

 rendelkezünk, a Pseudobrookit kristálytani közelségét jól lehet a Brookittal 

 tagadnunk nem lehet, de figyelemmel vom Rath azon megjegyzésére is, 

 hogy a Pseudobrookiton a makrovéglap jellemző rostozottsága a Groth 

 által javasolt fölállítás mellett a Brookitnál semmi analógiára nem talál: a 

 Pseudobrookit önállóságát ezidőszerint meg kell tartanunk. 



Ha a Pseudobrookit paramétereinek viszonyát egybehasonlítjuk, íeh 

 tűnő a melléktengelyek értékének közeledése. Ugyanis : 



abc 



AucTOR . 992 2165 : 1 : 1 . 130 4108 



dr. Koch értékeiből . . . 997 8898 : 1 : 1 . 135 2078 



G. vom Rath . 968 2735 : 1 : 1 . 104 1046 



Groth fölvétele szerint . 969 0675 : 1 : 1 . 102 4193 



^ Az adatok Miller említett művéből valók, azonban a jelölésnél 100 Miller 

 = 010 AucT., 010 M. ^ 100 AucT. 



^ A méi'ési eredmények két szélső értéke. 



