Huldaste F6r aldrar! 



Den spada Moinmnn uli hassellnntlcn 

 JJe.skyddacI slud lor Nordanstormens ilar, 

 Och log sa Ijuft raot klara blaa himlen ; 

 S.i monlos var niin (or.sfa lclnad.s morgon, 

 Sa. Iryggad .slod jng obekanl for sorgen , 

 Och .salla voro mina barndoms dagar. 

 •T 1 soin mig vardat omt, ocli ainui varden,' 

 Er helgar jag fran Floi-as blomslerpajker 

 Den for.vta kj-ajjs af Varen.s nnga blonnnor. 

 Motlsgen dcn ! — jag hoppas eiigang kunna 

 I framtids dar ett Ijattie oilcj- gifva. 

 Re'n lange ?kikl fidn Fostejlnndets strandcr 

 Jag blickar Ijar mot asha piirpm-iaiiden, 

 Och .skickar dil den karleksfulla balsnijjg, 

 Som ihiv fran niilt sonli^t vanna Jijcrla, 



Caf. L. 



