tan igeles üfvergh. V. nigrum skiljer sig ge- 
Tue mángàrig, grenig rot; grenig, spensligare 
jelk; aflàngt. hjertlika, finháriga , gróna, skaf- 
ade blad; skaftade, i toppen af grenarne sittan- 
le blommor, och mindre blomkronor med alla 
tándarstringarne pà midten purpurháriga. 
; RYTHIUEA CENTAURIUM Perfoon, Wahlenb. FI. Sv. 
Sv, Bot, f. 219. 
| Vüxten ej éfver en half aln hóg, aldeles glatt, 
loten liten, fin, ettàrig, vanligen upskjutande fle- 
a uprátta, enkla eller endast i toppen greniga 
tjelkar. Rotbladen stjernlikt utbredda, spadli- 
a eller tungformiga; stjelkbaden  motsittande , 
vala, halft stjelkomfattande.  Bladparen làngt 
tskilda. Blommorna i tita, jemnhóga blomtofsar 
kárm. Blomfodret djupt 5-flikigt, dubbelt kortare 
n blomkronans pip. Blomkronan skónt rosenród, 
ratllik, 5-flikig , med làng pip, som efter blom- 
üngen omsluter fróhuset, Fróhuset cylindriskt, 
à skaligt, nástan 2.rummigt. 
Blommar i medlet af sommaren. 
"T ráifas sparsamt pà fuktiga stillen af yn- 
ze formationerna, sisom i Skáne, Bleking, Ó- 
land, Calmarelin och Ostergóthland. T'yckes 
nindre àn de ófriga arterne fólja hafskusterna, 
, Liknar niüra KE. angustifolia IW/ahlenb. Fl. Sy.— 
E. liftoralis Sv. Hot. t. $79. f. 1), hvilken tráffas 
"entaur ium minus Ph. Sv.— Arun, Turengyllenkrut. j 
toppen af stjelken, oskaftade, fürsedda med blom- 
