nas fàllyntare i Mefopotamien. —HassELQUI 
122 
ATROPA mandragora, | DuDAIM, . 
Àr en ganíka giftig.Órt, fom har en dofs ; 
de verkan pà nerífyflemet och fórvirrar hjerna 
men defs bloma áger et behagligt utfeende. — | 
JMaudragorernas rusgifvande och dófvand 
egenfkap behagar mera óflerlánningarne án Eug 
peerne. Schulze fann JZMamdragorerne pà 'Thab 
af ljuflig. lukc; men .frugten icke lika angeni 
Íór alle. P 
MürrEn fkrifver om JMandragorerna, at 
i St. Johans óken i April mànad redan luktade v 
De vixa pà flere flá!len uti Palaflina och. i 
ref. pag. 167. figer, at de váxa ófver alt i Gà 
leen; men ej i Judeen. Sódra Europa och noi 
Afien áro deras rátta fidernesland. Bladerue fra 
koimma ifráa roten och lígga nára marken.  bloi 
man ár enfam pà en kort fíljelk. Váxer i mé 
ra delen af. Palzftina eller fordna Galileen i máng 
I dálden vid Jaffa by váxer den i myckenhet. ^ 
1 Mof, 30: 14. 16. RusEN gick i hv 
anden ut i marken och fann. Dudaim, dem 1 
ori frugten. Det tros. almánt i Orienten, at Zlf 
dragorer befordea fcugtbarheten. Frugten ár klo 
rund, gul fom pomeranfen, af tvà tums diamete 
