173 
Dette Fenomen, hvor vi øjensynlig have at gore med en i 
Rodbarken levende Svamp, der saa at sige lever symbiotisk med 
Roden, er nu ikke ganske ubekendt fra andre Planter. Johow SF 
fandt noget lignende hos sine vestindiske Saprofyter, nemlig hos 
Voyria, men ikke hos Burmanniaceerne; og fra vore danske Coral- 
lorrhiza- og Neottia-Arter kende vi fra Reinkes”) og Drudes i 
Studier det samme Fanomen. Det synes altsaa særlig at vere 
klorofylfri Fanerogamer, som leve i Humus, der ere Værter for disse 
endnu altfor lidet kendte Svampe. Om ethvert Sciaphila-Exemplar 
har denne Parasit i sig, maa Fremtiden afgøre. 
Rodens Bark afsluttes indadtil som sædvanlig af Endodermis 
(Tab, X11, Fig. 3, s. Dennes Celler ere paa Sidevæggene, men især paa 
Ydervæggene temmelig stærkt fortykkede; Perikambiet (Tab. X1, Fig.3. p] 
-er meget storcellet; Karstrengen i Roden er diark med faa, men 
tydelige Skruekar og meget tyndveggede Leptomelementer. Sammen- 
holde vi disse Resultater med dem, hvortil Johow for Burmannia- 
ceernes Vedkommende er naaet, finde vi en meget betydelig Forskel, 
idet disse have en aldeles abnormt konstrueret, swrdeles reduceret 
Rodcentraleylinder, medens vor Seiaphila i Grunden er ganske nor- 
malt bygget, om end, som rimeligt er hos saa sped en Plante, noget 
spinkel. | 
Om Bladenes Anatomi kan jeg ikke sige meget, da de tildels 
vare indskrumpede og ubrugelige til Studium; kun saa meget kunde 
afgøres, at de havde én svag Midtribbe af Skrue- eller Ringkar og 
for øvrigt bestod af meget faa Cellelag. 
Vi forlade hermed de vegetative Organers Anatomi og gaa 
over til 
Blomsten. 
Paa min Sciaphila befandt sig tre udviklede Blomster og en 
Knop. Blomstens ydre Skikkelse kan ses af Figuren og den ovenfor 
') Pringh. Jahrb. XVI, p. 481. 
*) Zur Kenntniss d. Rhizoms v. Corall. u. Epipogon. 
*) Biologie v. Neottia u. Monotropa. 1873. 
4 
