154 
kjendte, og Lilljeborg kalder den der en af de sjaldneste Fiske; 
fra Norge kjendes kun 4 Individer, alle fra Bergen; Day kjender 
kun et Individ fra engelske Kyster; i Middelhavet skal den der- 
imod vere hyppig, og man har hidtil anset dette for dens eneste 
rette Hjem. Jeg har imidlertid i 1885 og 86 fundet ikke mindre 
end 15 Individer, dels \oxne, dels halvvoxne og saavel Hanner 
som Hunner af denne Fisk i det ostlige og sydlige Kattegat paa 
12 forskjellige Steder navnlig i Nærheden af Store Middelgrund og 
Lysegrundene; en lille Han fandtes i den 20 Favne dybe Rende 
SV. for Schultz’s Grund, altsaa i Nærheden af Sjællands Odde. 
Paa Grund af denne Hyppighed maa jeg anse den for en i visse 
Dele af Kattegat meget almindelig Fisk, der aabenbart opholder sig 
der til Stadighed. Alle Dyrene toges i Trawl paa Dybder mellem 
15 og 30 Fayne og enten paa ren eller sandblandet Lerbund. 
Den største Han er 121 Mm: lang, den største Hun 95 Mm. En 
Hun, hvis Bughule jeg aabnede, havde stærkt udviklede Rognswkke: 
den var fanget 28 Juni. I Fordejelseskanalen fandt jeg foruden — 
en lille Cardiwm fire Diastylis og en Del Gammarider. Saavel 
dens Næring som Maaden, hvorpaa den blev fanget, synes altsaa : 
at tyde paa, at den er et Bunddyr og ingen udholdende Svommer. : 
Liparis Montagui (Don.) og L. lineata (Lep.). 
Ifølge nyere Forfatteres (Lilljeborg: Sveriges 0g Norges 
Fiskar, T. I, og Lütken: ,Dijmphna-Togtets zoologisk-botaniske 
Udbytte". Fiskene) Undersøgelser af Liparis-Arterne forekomme” 
der kun to Arter af denne Slægt ved Skandinaviens Kyster, den 
indre Østersø maaske undtagen, nemlig Liparis Montagui (Don.) 08 
Liparis lineata (Lep.); angaaende Synonomien henvises til Lütken, © 
loc. cit. 
Liparis Montagui mangler de bageste Nesebor ; omtrent hvor disse — 
skulde have været, nemlig lige over Øjet, kan der undertiden finds — 
en Sideliniepore, der dog aldrig bliver saa stor og tydelig som dt 4 
virkelige, næsten rørformede, paa tvers ovale Næsebor, der altid 
