++ 
den første Væg altid vandret, og Stænglen fremgaar da af den 
øverste Celle; Er Arkegoniet derimod lodret, har Tyngdekraften 
ingen Indflydelse paa Organdannelsen. ; 
Allerede den Omstændighed, at еп Induktion af Polariteten ved 
ydre Faktorer har kunnet eftervises paa saa forskjellige Steder 
indenfor Planteriget, gjør det sandsynligt, at en lignende Indvirk- 
ning vil kunne paavises paa mange andre Steder. Dette udtaler 
ogsaa Pfeffer, idet han særligt henleder Opmærksomheden раа 
Fucusæggene"). Jeg benyttede derfor nogle Ophold ved de franske 
og norske Kyster i 1884 og 1885 til at foretage Spiringsforsøg 
med nogle Fucaceer og med enkelte andre Alger, hvilke skulle 
omtales i første Afsnit af nærværende Arbejde. 
De dorsiventrale Organer frembyde Forhold, som i mange 
Henseender minde om den ,verticibasale* Polaritet. De udmærke 
sig som bekjendt ved en mere eller mindre udpræget morfologisk 
Modsætning mellem to Sider, hvormed sædvanlig følger en fysiologisk: 
Modsætning, idet Organerne stille sig under en mere eller mindre 
bestemt Vinkel med Lodlinien, og altid saaledes, at en bestemt 
Side vender opad, hvilket staar i Forbindelse med, at de to Sider 
vise en forskjellig Reaktionsevne overfor Lys og Tyngdekraft Ё). 
Dorsiventraliteten synes i det hele at staa i et mere umiddel- 
bart Forhold til de ydre Faktorer end Polariteten. I adskillige 
Tilfælde er det nemlig lykkedes at paavise, at den kan fremkaldes - 
af ydre Faktorer. Dette gjælder især lokalt dorsiventrale Organer, 
ved hvilke Dorsiventraliteten kan omvendes, saa at den modsatte 
1) Pflanzenphysiologie II p. 165. i 
*) Angaaende de dorsiventrale Organer i Almindelighed henvises H ` 
Sachs, Ueber orthotrope und plagiotrope Pflanzentheile, Arb. s Ме 
Instit. in Würzburg II 1879, 5.226; Goebel, Ueber die Verzweigung 
dorsiventraler Sprosse, samme Sted II, 1880, S. 858; Pfeffer, кас 
phys. II, S. 163; Goebel, Vergleichende Entwicklungsgeseh. d. paru 
organe i Schenk, Handb. d. Botan. HI S. 141. — De dorsiventral: 
Skud af sympodial Natur, som Goebel har behandlet sammen d 
de monopodiale, skulle vi slet ikke befatte os med her; de bør ud 
holdes skarpt ud fra de andre. 
