46 
For en Mængde andre Organer er det godtgjort, at Dorsiven- 
traliteten er inhærent o: ikke lader sig omvende.  Saadanne Organer 
ere f. Ex. de almindelige Løvblade, de vegetative Grene hos Tilia, 
Carpinus, Ulmus 1), hos Goldfussia anisophylla?), hos Selaginella”), 
hos Marchantia о. m. à.*). For alle de anførte Exempler er det 
godtgjort, at Sideskuddenes (og Løvbladenes) Dorsiventralitet ikke 
bestemmes af ydre Faktorer, men udelukkende ved Skuddenes Stil- 
ling i Forhold til Moderaxen. Derimod er det i Almindelighed ikke 
bekjendt, hvorledes Plantens første Axe forholder sig. Kun ved. 
Marchantia og enkelte andre Halvmosser foreligge nærmere Under- 
segelser. Allerede Mirbel paaviste i sin bekjendte Afhandling om 
Marchantia polymorpha 5), at Dorsiventraliteten, ved Spiringen af 
denne Plantes Knopkorn, induceres af ydre Faktorer, og senere 
godtgjorde Pfeffer), hvad Mirbel formodede, at det er Lyset, 
som er den virksomme Faktor. I Følge Leitgeb’) forholde andre 
Halvmosser sig paa lignende Maade ved Sporernes Spiring. 
Efter det anførte maa det ventes, at ydre Faktorer ogsaa ville 
kunne virke inducerende ved mange andre Planter med inhærent 
dorsiventrale Skud. Det er især for at prøve dette, at jeg har 
anstillet en Del Forsøg med dorsiventrale Skud, hvilke skulle med- 
deles i det 2det Afsnit. 
1) Frank, Wager. Richt. 
1] Wiesner, Einfluss der Faen auf Grössen- und Formyerhältn. d. 
Blätter. Sitzber. d. Wiener Akad. 58. Bd. 1. Abth. 8.982. 
3) Pfeffer, Studien über Symmetrie und specifische Wachsthumsursachen. 
Arbeit. Würzburg Inst. I, 1871, S. e 
') Pfeffer, Pflanzenphys. II S ;. 168 og 
5) Mirbel, Recherches anatomiques et hy siologiques sur Је er, 
polym жор Annales du Muséum Ze série t. Ier, 1885, р 
*) Pfeffer, Studien über Symmetrie ete. p. 77. 
') Leitgeb, Die Keimung der Lebermoossporen in ihrer Beziehung zum 
Lichte. Sitzungsber. d. Wiener Akad. 74. Bd. 1877, p. 482. 
