> 
с 
i Oogoniet, eller med andre Ord, om den har været arvet fra 
Moderplanten. Naar Æggene frigjøres, er-det umuligt at se, hvor- 
ledes de have været orienterede i Oogoniet, da de have en fuld- 
stændig koncentrisk Bygning, og da de under Befrugtningen tumles 
om i allé mulige Retninger. 
For om muligt at faa en Afgjørelse paa dette Spørgsmaal an- 
stilledes i Juli— August 1885 i Haugesund i Norge nogle Forsøg med 
Pelvetia canaliculata: 
Denne Art har i hvert Oogonium kun 2 Æg, som ikke fri- 
gjøres, men blive liggende indenfor Oogoniemembranen, indbyrdes 
adskilte ved en Veg!) Naar Oogonierne, angaaende hvis Bygning 
henvises til de pragtfulde Tegninger hos Thuret og Bornet?), 
. anbringes 1 Havvand, trekke de to Cellers Protoplasma sig sammen 
og antage Kugleform. Ved denne Sammentrækning (Foryngelse) 
bemærkedes ingen Drejning af Ægget lige saa lidt som ved den 
paafelgende Befrugtuing, og de enkelte Dele af Ægget maa altsaa 
have den samme Orientering med Hensyn tii Oogoniet efter som 
før Befrugtningen. Hvis nu .Eggenes Spiringsretning kan be- 
stemmes ved en fra Moderplanten arvet Polaritet, maa dette give 
'sig til Kjende, naar de spire uafhængigt af ensidigt virkende ydre 
_ Faktorer, og det saa meget mere, som Æggene ikke kunne antages 
at indvirke paa hinanden under Spiringen, da de ligge i 108% 
om end ringe, Afstand fra hinanden, og da de ere adskilte ved 
en Membran. I ethvert Tilfælde ere Forholdene her betydeligt 
simplere, end hvor 8 langt mindre Æg ligge tæt sammen indenfor 
en fælles Membran. 
t denne Art 
') Dette Forhold finder sin biologiske Forklaring deri, å 
dn ær ved øverste 
kun forekommer, hvor der er Tidevande, og da alti 
Vandmærke, ovenfor de andre Fucaceer, saa at dd vistnok 
finder sig længere Tid over end under Vandet. Oogoniememb. 
som er meget vandrig, tjener da aabenbart til at forhindre en 
torring af Æggene under Ebbetiden. : 
2) Etudes phyeologiques pl. XXII — XXIII. 
Ud- 
zl 
M 
